ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

за участю прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , їх представника ОСОБА_17

в присутності обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , їх захисників ОСОБА_20 , ОСОБА_21

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 494/669/18-к відносно:

ОСОБА_22 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Горінчово Хустського району Закарпатської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимості в силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

ОСОБА_23 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Одесі, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості в силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до висунутого ОСОБА_24 обвинувачення, у лютому 2018 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_25 та ОСОБА_24 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном сім`ї ОСОБА_26 шляхом проникнення до їх житла.

У відповідності до досягнутих домовленостей ОСОБА_27 мав проникнути до житла та заволодіти чужим майном, в той час коли ОСОБА_25 зобов`язувався залишатися за кермом транспортного засобу неподалік від домоволодіння, з метою спільного залишення місяця вчинення злочину разом з викраденим майном та уникнення кримінальної відповідальності.

На виконання свого єдиного злочинного умислу, 22.02.2018, у період часу з 10 до 11 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_25 на автомобілі «BMW-530D», р.н. НОМЕР_1 за попередньою змовою з ОСОБА_24 прибули за місцем мешкання сім`ї ОСОБА_26 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

У продовження свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_24 за відсутності власників проник до житла, де в одній із кімнат з серванта викрав золотий ланцюжок з підвіскою у виді хрестика, загальною вагою 5 г., 585 проби, вартістю 10 000 грн., золотий ланцюжок з підвіскою у виді підкови, загальною вагою 3 г., 585 проби, вартістю 7 000 грн., набір з позолоченого ланцюжка, у формі кольє, та пари позолочених каплеподібних сережок, вартістю 1 000 грн., позолочений ланцюжок, з позолоченою підвіскою у виді сердечка та срібною циліндричною підвіскою, вартістю 500 грн., пару продовгуватих позолочених сережок, із чорними камінням, вартістю 250 грн.; пару позолочених сережок, квадратної форми, із білим камінням, квадратної форми, вартістю 250 грн.; пару позолочених сережок, у виді кілець, із камінням білого кольору, вартістю 250 грн.; пару позолочених сережок, круглої форми, вартість яких становить 250 грн., належні ОСОБА_28 , загальною вартістю 19 500 грн. та шляхом пошкодження внутрішнього замка та дверцят, заздалегідь підготовленою фомкою, відчинив сейф у якому виявив та викрав пістолет ПМРУОС № КІРД 2111, належний ОСОБА_29 , що не представляє матеріальної цінності для потерпілого.

Під час вчинення ОСОБА_24 узгоджених з ОСОБА_25 дій, направлених на заволодіння майном, до домоволодіння повернулися ОСОБА_29 та ОСОБА_28 , яка пройшла до будинку, а ОСОБА_29 залишився на подвір`ї.

У момент виявлення ОСОБА_28 злочинних дій ОСОБА_24 , у останнього виник умисел заволодіти чужим майном із погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я власників майна, про який не був обізнаний ОСОБА_25 . На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_24 здійснив постріл з викраденого ним пістолету ПМРУОС № КІРД 2111 у напрямку ОСОБА_28 , яка намагалась втекти, однак схибив.

У продовження свого злочинного умислу ОСОБА_24 вийшов у двір будинку де із спрямуванням пістолету ПМРУОС № КІРД 2111 в напрямку ОСОБА_29 та ОСОБА_28 , а також висловленням на їх адресу погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, вимагав не здійснювати жодних дій по припиненню вчинюваного ним злочину. На виконання своїх злочинних дій до кінця, ОСОБА_24 сів до автомобіля «BMW-530D», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_25 .

У відповідності до досягнутих з ОСОБА_24 домовленостей, ОСОБА_25 , будучи обізнаним, що його злочинні дії викриті ОСОБА_29 , умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення майна, спільно з ОСОБА_24 залишили місце вчинення злочину та спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_29 та ОСОБА_28 в сумі 19 500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_24 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України - у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечним для здоров`я та життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненим за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням у житло.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_25 обвинувачується у тому, що у лютому 2018 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у нього та ОСОБА_24 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном сім`ї ОСОБА_26 шляхом проникнення до їх житла.

У відповідності до досягнутих домовленостей ОСОБА_27 мав проникнути до житла та заволодіти чужим майном, в той час коли ОСОБА_25 зобов`язувався залишатися за кермом транспортного засобу неподалік від домоволодіння, з метою спільного залишення місяця вчинення злочину разом з викраденим майном та уникнення кримінальної відповідальності.

На виконання свого єдиного злочинного умислу, 22.02.2018, у період часу з 10 до 11 годин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_25 на автомобілі «BMW-530D», р.н. НОМЕР_1 за попередньою змовою з ОСОБА_24 прибули за місцем мешкання сім`ї ОСОБА_26 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

У продовження свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_24 , за відсутності власників проник до житла, де в одній із кімнат з серванта викрав золотий ланцюжок з підвіскою у виді хрестика, загальною вагою 5 г., 585 проби, вартістю 10 000 грн., золотий ланцюжок з підвіскою у виді підкови, загальною вагою 3 г., 585 проби, вартістю 7000 грн., набір з позолоченого ланцюжка, у формі кольє та пари позолочених каплеподібних сережок, вартістю 1 000 грн., позолочений ланцюжок, з позолоченою підвіскою у виді сердечка та срібною циліндричною підвіскою, вартістю 500 грн., пару продовгуватих позолочених сережок, із чорними камінням, вартістю 250 грн.; пару позолочених сережок, квадратної форми, із білим камінням, квадратної форми, вартістю 250 грн.; пару позолочених сережок, у виді кілець, із камінням білого кольору, вартістю 250 грн.; пару позолочених сережок, круглої форми, вартість яких становить 250 грн., належні ОСОБА_28 , загальною вартістю 19 500 грн. та шляхом пошкодження внутрішнього замка та дверцят, заздалегідь підготовленою фомкою, відчинив сейф у якому виявив та викрав пістолет ПМРУОС №КІРД 2111, належний ОСОБА_29 , що не представляє матеріальної цінності для потерпілого.

Під час вчинення ОСОБА_24 узгоджених з ОСОБА_25 злочинних дій, до домоволодіння повернулися ОСОБА_29 та ОСОБА_28

У момент виявлення власниками будинку вчинення ОСОБА_24 злочинних дій останній, без повідомлення та попереднього обумовлення з ОСОБА_25 вчинення розбою, із застосуванням пістолету ПМРУОС № КІРД 2111 та шляхом висловлення погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я власників майна, разом з викраденим майном залишив територію домоволодіння.

На виконання своїх злочинних дій до кінця, ОСОБА_25 побачивши, що ОСОБА_29 наздоганяє ОСОБА_24 , відчинив з середини задні праві дверцята автомобіля «BMW-530D», р.н. НОМЕР_1 та ОСОБА_24 сів до вказаного автомобіля. У подальшому, за обізнаності того, що їх злочинні дії, пов`язані з відкритим викраденням чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, викриті потерпілим, умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення майна, спільно з ОСОБА_24 залишили місце вчинення злочину та спричинили матеріальну шкоду в сумі 19 500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_25 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

З приводу обвинувачення ОСОБА_24 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково та пояснив, що станом на 22 лютого 2018 року він проживав у м. Одесі і в той день приїхав в м. Березівку з метою зустрічі з чоловіком, дані про якого йому не відомі. Його попросив про це знайомий на ім`я ОСОБА_30 , прізвища якого він не пам`ятає. Мета зустрічі - забрати у цього чоловіка грошові кошти у сумі 350 доларів США. До м. Березівки він приїхав на автомобілі БМВ, яким керував його знайомий ОСОБА_25 , якого він заздалегідь попросив підвезти його. ОСОБА_25 , на його прохання, висадив його на зупинці транспорта та поїхав на АЗС заправити автомобіль та купити каву, а він залишився чекати чоловіка. Приблизно через 20 хвилин він побачив, як від дому, який був приблизно 50 метрів від зупинки, від`їхала машина потерпілого. Назву вулиці та номер будинку від якого від`їжджала машина потерпілого він не знає, але це був будинок в якому відбулась крадіжка. Побачивши, що машина від`їхала від дому, у нього виник умисел обікрасти цей будинок. Він підійшов до будинку, зайшов у двір, постукав, але ніхто не відчинив, обійшов будинок з заду. З собою ніяких підручних засобів в нього не було. Він розбив вікно, яке знаходилось в задній частині будинку, та відкрив вікно яке було найближчим до калитки щоб чути якщо повернуться господарі. Коли він заліз у вікно то потрапив до ванної кімнати. Після чого він пройшовся по будинку та знайшов дві скриньки, одну в спальні іншу в великій кімнаті. В скриньках знаходились прикраси, які він висипав собі в кишеню. Пістолета ні в одній із скриньок не було, та взагалі пістолета у будинку він не бачив. Сейф в будинку він бачив, але він був зачинений. Сейф відкрити він не намагався. Коли він почув звук автомобілю, він вистрибнув у вікно та почав тікати з будинку, вибіг через ворота з двору. Коли він вибіг з будинку, одразу почав дзвонити ОСОБА_25 , щоб той забрав його в тому місці де залишив. Він пробіг десь приблизно півтора кілометра, та почув позаду удар, як потім виявилось його збили автомобілем. Після цього у нього з потеплілим зав`язалась бійка, потерпілий жбурляв в нього каміння да кілька разів вдарив палкою. Після штовханини з потерпілим яка тривала декілька хвилин, під`їхав ОСОБА_25 , він сів до нього в автомобіль та вони поїхали з місця події. Після чого їх затримали співробітники поліції. ОСОБА_25 після того як він сів в автомобіль він нічого не пояснював, тому що був у шоці. Він викрав з будинку ювелірні прикраси, та мобільний телефон. Викрадені ювелірні прикраси, рукавиці та мобільний телефон в нього вилучили під час затримання. Прикраси вилучили під автомобілем, він їх туди викинув, але це побачили працівники поліції. Пістолет в сторону потерпілих він не направляв. Він не знає, кому належить пістолет та батарея від мобільного телефону, що зазначені в протоколі огляду місця події, ці речі йому не належать, раніше він їх не бачив, як вони там опинились йому не відомо. Причини, з яких його оговорюють потерпілі йому не відомі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_25 свою вину не визнав та пояснив, що вечері 21.02.2018 йому подзвонив його знайомий ОСОБА_24 та попросив його наступного дня відвести в смт. Березівку Одеської області. За це ОСОБА_24 пообіцяв йому винагороду, суму винагороди вони не оговорювали. Зранку вони зустрілись, він забрав ОСОБА_24 та вони поїхали в смт. Березівку. В смт. Березівка він висадив ОСОБА_24 на зупинці, та поїхав пити каву на АЗС. Через 30-40 хвилин йому подзвонив ОСОБА_24 та попросив його забрати на тому місці де він його залишив. Відстань між місцем де він пив каву та місцем де залишив ОСОБА_24 він не пам`ятає, але їхати було приблизно 2 хвилини. Після того як він приїхав на місце, він побачив як ОСОБА_24 відбивався від незнайомого чоловіка. На той момент він пересувався на автомобілі БМВ 530 номерний знак НОМЕР_2 на болгарський реєстрації. Коли він під`їхав, ОСОБА_24 одразу сів до нього в автомобіль, при цьому незнайомий чоловік вдарив по задньому склу його автомобіля. Після того як ОСОБА_24 сів в автомобіль, вони поїхали в м. Одесу. Він просив ОСОБА_24 пояснити, що трапилось, але він сказав, що розповість пізніше. Затримали їх біля АЗС в с. Комінтернове. Їх зупинив патрульний автомобіль, поліцейський попросив його вийти з автомобілю, він вийшов, а ОСОБА_24 залишився в машині. Коли він вийшов з автомобіля, до них під`їхали декілька автомобілів в яких знаходились працівники поліції та почали їх затримувати. Від працівників поліції він дізнався про події, що стались. Працівники проводили обшук його автомобіля, його особисто та ОСОБА_24 . Ювелірні прикраси він не бачив у своєму автомобілі, перший раз він їх побачив в відділі поліції. Покази потерпілого він не підтверджує, ОСОБА_24 вислів: «Що ти телишся? Давай швидше залазь» він не говорив. На місці події він не побачив, що потерпілий пошкодив його автомобіль, скол на склі він побачив вже пізніше.

На підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, за клопотанням прокурора були допитані:

- потерпіла ОСОБА_28 , яка суду пояснила, що 22.02.2018 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_29 поїхали до м. Березівка на ринок та о 10:20 годині ранку були вже на ринку. Час пам`ятає чітко, оскільки по прибуттю на ринок розмовляла по телефону зі своєю матір`ю. Коли приїхали додому о 10:50 годині, вона вийшла з автомобіля, а чоловік ще перебував в автомобілі. Далі вона зайшла до подвір`я та відкрила двері будинку ключем, та коли підходила до будинку, почула шум всередині, однак спочатку подумала, що це шум в сусідів. Коли вона зайшла до будинку, то побачила, що у коридорі були відчинені двері, які вели в кабінет чоловіка. Зайшовши до кабінету, вона побачила незнайомого їй чоловіка з пістолетом в руках, який сказав їй «тихо-тихо». Вибігаючи з будинку, вона почула постріл позаду себе, та сказала чоловіку, що в будинку злодії, а незнайомий в цей час біг за нею, на ньому була сумочка через плече, а в руках пістолет та монтировка.

Коли чоловік побіг на подвір`я, незнайомий вибіг з будинку та сховався в провулку через два будинки від їхнього, тому чоловік спочатку побіг за ним, а потім сів до автомобіля та намагався його наздогнати. В цей час, коли вона зайшла до будинку, щоб викликати поліцію, то звернула увагу, що вікно у ванній кімнаті було розбите, а в спальні були відкриті скриньки для коштовностей та відчинене вікно. Далі вона повернулась до кабінету та побачила, що в кабінеті чоловіка був відчинений сейф, в якому знаходились тільки коробочки від коштовностей, а самі дорогоцінні коштовності: два золотих ланцюжки, хрестик та золота підковаз зникли. Повернувшись до спальні, вона побачила, що зі скриньки зникла її біжутерія, а саме: ланцюжки та три пари позолочених сережок.

На запитання учасників судового розгляду потерпіла пояснила, що події відбулись за адресою: АДРЕСА_3 . Вона добре роздивилась незнайомого чоловіка та може з впевненістю сказати, що це був ОСОБА_24 . У нього в руках був пістолет та монтировка синього кольору. Пістолет був направлений на неї і вона чітко розуміла, що це зброя, тому сприйняла це як загрозу для свого життя, і з того часу не може спокійно перебувати в своєму будинку. Потерпіла повідомила, що у відділі сейфу, де були відкриті дверцята, раніше лежав пістолет, а другі дверцята, де лежать інші речі були закриті, їх не відкривали. Серед речей, які надавались потерпілій для впізнання на досудовому розслідуванні, вона впізнала ланцюжок у вигляді кольє з бузковими камінчиками, який був розірваний, одну сережку з камінчиком та ще один ланцюжок, проте дорогоцінних прикрас там не було. В слідчому експерименті участь вона приймала та підтверджує обставини, про які вона повідомила під час слідчої дії

- потерпілий ОСОБА_29 суду пояснив, що 22.02.2018 року він збирався їхати на відпочинок на курорт Буковель. Про цю поїздку знало багато людей. Того ж дня він зі своєю дружиною прокинулись та зібрались їхати на ринок. О 9:50 годині він вигнав автомобіль на стоянку, поклав туди валізу та повернувся додому. Потім вони з дружиною поїхали на ринок за продуктами, по прибуттю їй зателефонувала матір, вони швидко купили продукти і повернулися до будинку. Дружина пішла до будинку, а він залишився в автомобілі. Коли заходив до подвір`я через калітку, то почув крик дружини в будинку і побіг їй назустріч, і саме в цей час почув постріл. Дружина, вибігши на двір, кричала, що в будинку знаходяться злочинці. В цей час позаду дружини вибіг незнайомий чоловік та направив пістолет в його обличчя, сказавши «в сторону я буду стріляти». Коли незнайомий пробіг повз нього, він зайшов до будинку, щоб взяти пістолет з сейфу, який був відкритий, проте пістолету там не було, тому він зрозумів, що у незнайомого в руках був саме його пістолет. Далі він вийшов з будинку, сів в автомобіль та поїхав наздоганяти незнайомого, та на перехресті, побачив, що зліва біжить незнайомий в бік смт. Березівка. Він намагався перегородити незнайомому шлях автомобілем, проте той вдарив йому в лобове скло монтировкою, розбив скло автомобіля та почав тікати. Коли він наздогнав його, незнайомий відбивався монтировкою, а пістолету у нього вже не було. В цей час з боку смт. Березівка їхав автомобіль БМВ сірого кольору, водій цього автомобіля, обличчя якого він зміг роздивитись, відкрив дверцята автомобіля з салону та сказав незнайомому «Що ти телишся? Давай швидше залазь». В цей час незнайомий швидко вскочив до автомобіля, а він кинув камінцем в заднє скло автомобіля БМВ, проте наздогнати незнайомців не зміг. Повернувшись до будинку, він побачив, що в будинку було брудно, а вікно в ванній було розбите.

Потерпілий додатково пояснив, що події відбулись за адресою: АДРЕСА_3 . Він добре роздивився нападника та може з впевненістю стверджувати, що це був ОСОБА_24 . Пістолет, який був у руках незнайомого, він сприймав як зброю та загрозу для свого життя, пістолет був заряджений патронами. Коли він наздогнав незнайомого, той вдарив його монтировкою по руці. Автомобіль, який підїхав за незнайомцем з боку смт. Березівка, був марки БМВ, кольору металік, з реєстраційним номером 1810, на болгарській реєстрації, серію не памятає. Водія автомобіля потерпілий роздивився через відчинені задні двері автомобіля та може чітко стверджувати, що це був ОСОБА_25 . Потерпілий памятає, що від удару камінця тріснуло заднє скло автомобіля, проте водій автомобіля не відреагував на це та поїхав далі. Він приймав участь у слідчому експерименті та повністю підтверджує обставини, про які він повідомив. Незнайомий чоловік жодних вимог про передачу майна до нього не ставив, однак, коли він наздогнав його, той весь час повторював « ОСОБА_31 домовимось». З належного саме йому майна було викрадено було пістолет. Щодо кількісті патронів, яки знаходились у пістолеті після його вилучення з місця події, потерпілий пояснив, що пістолет зберігався в сейфі з досланим в патронник патроном і восьма патронами в обоймі;

- свідок ОСОБА_32 суду пояснив, що наприкінці лютого 2018 року він, точну дату він не пам`ятає, працюючи трактористом, він ремонтував на тракторі двигун. В цей час до нього підійшов охоронець і повідомив, що почув шум. Коли він вийшов на вулицю, побачив ОСОБА_33 , який махав руками і бився з незнайомим чоловіком, який був одягнений в шапку та куртку чорного кольору, а в руках знаходилась палиця або монтировка, колір якої свідок не памятає. Біля них також стояв автомобіль марки БМВ срібного кольору, з номерним знаком, на думку свідка, 1018, більш точно свідок не памятає. Далі невідомий сів до вказаного автомобіля на заднє сидіння з правого боку. Хто ще знаходився в автомобілі, свідок не бачив, чи були вже відчинені двері автомобіля, свідок точно сказати не зміг. Автомобіль продовжував рухатись в бік смт. Березівка. В цей час ОСОБА_26 кинув камінцем в заднє скло автомобіля, проте автомобіль не зупинився та продовжив рух. За подіями він спостерігав на відстані близько 60 метрів і все добре бачив;

- свідок ОСОБА_34 суду пояснив, що в день скоєння злочину, пори року свідок не памятає, він їхав додому по АДРЕСА_4 та по дорозі побачив автомобіль БМВ сірого кольору з європейськими номерами, більш точно реєстраційний номер свідок не памятає. Автомобіль здався йому підозрілим, оскільки він знає майже всі автомобілі в смт. Березівка;

Крім показів потерпілих і свідків, на підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, стороною обвинувачення для дослідження були надані наступні докази:

- протокол огляду місця події від 22.02.2018 року за адресою: вул.Новоселів, 7, с.Роздол, Березівський район, Одеська область, із доданими до нього фото-таблицями;

- протокол огляду місця події від 22.02.2018 року на ділянці місцевості навпроти будинку №17 по вул. Новоселів, с.Роздол, Березівський район, Одеська область, із доданою до протоколу фото-таблицею;

- протокол огляду речей та документів від 28.02.2018 року, вилучених в ході огляду місця події навпроти будинку АДРЕСА_3 ,

- протокол огляду місця події від 22.02.2018 року, яким є участок місцевості при в`їзді у місто Доброслав Березівського району Одеської області з боку с. Каїри;

- протокол огляду речей та документів від 26.02.2018 року, вилучених з салону автомобіля «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_3 ході огляду місця події 22.02.2018;

- протокол огляду речей та документів, вилучених в ході огляду місця події 22.02.2022 року від 13.03.2018 року із доданим до нього відеозаписом, що міститься на DVD-R диску;

- протоколи пред`явлення потерпілій ОСОБА_28 речей для впізнання від 13.05.2018 року із доданим до них відеозаписами, що містяться на DVD-R дисках;

- протокол огляду речей та документів (даних з камер відеоспостереження) від 22.02.2018 року із доданою до нього фото-таблицею та відеозаписом, що міститься на DVD-R диску;

- протокол огляду місця події від 22.02.2018 року, яким є автомобіль SKODA OKTAVIA державний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_35 ;

- протокол огляду місця події від 22.02.2018 року, проведеного у службовому кабінеті Березівського ВП ГУ НП в Одеській області;

- висновок судової експертизи №290-Б/724-Х від 16.05.2018 з доданою ілюстративною таблицею;

- висновок судової експертизи №626-Х від 19.03.2018 з доданою ілюстративною таблицею;

- висновок судової експертизи №625-Х від 19.03.2018 з доданою ілюстративною таблицею;

- протокол проведення слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_28 від 26.04.2018 року із доданим до нього відеозаписом, що міститься на DVD-R диску;

- протокол проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_29 від 28.03.2018 року із доданим до нього відеозаписом, що міститься на DVD-R диску та схемою руху автомобіля;

- протокол проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_32 від 12.05.2018 року із доданим до нього відеозаписом, що міститься на DVD-R диску;

- протокол пред`явлення речей для впізнання (автомобіля) від 12.05.2018 року свідку ОСОБА_32 із доданою до нього фототаблицею та відеозаписом, що міститься на DVD-R диску;

- протокол пред`явлення особи для впізнання з участю потерпілої ОСОБА_28 від 14.05.2018 року;

В зв`язку із узгодженою позицією учасників судового засідання щодо існування речових доказів та недоцільності їх огляду у судовому засіданні, суд обмежив дослідження речових доказів вивченням відповідних постанов органу досудового слідства про визнання речей та документів речовими доказами, а також ухвал слідчих суддів про накладення на ці речові докази арешту

Провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до переконання, що обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_25 не було доведено у суді. Одночасно із цим, суд приходить до висновку, що формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_24 доведено доведено частково.

Встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення суд вважає необхідним викласти в наступній редакції.

22.02.2018, в період часу з 10 до 11 години, ОСОБА_24 , на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, прибув на автомобілі «BMW- 530D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_25 , який не був обізнаний у злочинних намірах ОСОБА_24 , до домоволодіння, де проживали ОСОБА_29 та ОСОБА_28 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Впевнившись у відсутності будь-якої небезпеки для реалізації злочину, ОСОБА_24 розбив віконце та проник у будинок, де заволодів спільним майном, належним ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , а саме: золотим ланцюжком з підвіскою у вигляді хрестика, загальною вагою 5 г., 585 проби, вартістю 10 000 грн.; золотим ланцюжком з підвіскою у виді підкови, загальною вагою 3 г, 585 проби, вартістю 7 000 грн.; набором з позолоченого ланцюжка у формі кольє та пари позолочених каплеподібних сережок, вартістю 1 000 грн.; позолоченим ланцюжком з позолоченою підвіскою у вигляді сердечка та срібною циліндричною підвіскою, вартістю 500 грн., парою продовгуватих позолочених сережок, із чорними камінням, вартістю 250 грн.; парою позолочених сережок, квадратної форми, із білим камінням, квадратної форми, вартістю 250 грн.; парою позолочених сережок, у виді кілець, із камінням білого кольору, вартістю 250 грн.; парою позолочених сережок, круглої форми, вартість яких становить 250 грн., всього загальною вартістю 19 500 грн. Після цього, знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_24 , невстановленим способом відчинив сейф та викрав пістолет ПМ РУОС №КІРД 2111, належний ОСОБА_29 , який не представляє матеріальної цінності для потерпілого.

Під час вчинення ОСОБА_24 крадіжки, до домоволодіння повернулися власники будинку ОСОБА_29 та ОСОБА_28 . При цьому остання прослідкувала до будинку, а ОСОБА_29 залишився її чекати на подвір`ї. Увійшовши до будинку, ОСОБА_28 побачила ОСОБА_24 . Останній, не бажаючи припинити свої злочинні діяння, не маючи на той момент можливості розпоряитися викраденим майном, намагаючись довести злочин до кінця, діючи з прямим умислом, вирішив вчинити відносно ОСОБА_28 розбійний напад, задля чого спрямував у бік потерпілої викрадений пістолет, здійснивши таким чином психологичний тиск на потерпілу з метою подавлення опіру. ОСОБА_28 , сприймаючи погрозу застосування насильства відносно неї з боку ОСОБА_24 , як пряму, реальну та небезпечну для її здоров`я і життя, почала втікати від останнього. В свою чергу, ОСОБА_24 , діючи умисно, бажаючи усунути перешкоди для закінчення злочину, здійснив постріл з викраденого пістолета ПМ РУОС та прослідкував слідом за ОСОБА_28 на подвір`я, де зустрів ОСОБА_29 , якому також став погрожувати насильством, небезпечним для його життя, шляхом застосуванням пістолета, скерувавши його у обличчя потерпілого. Останній, розуміючи що ОСОБА_24 діє з метою незаконного заволодіння майном, сприймаючи погрозу застосування зброї, як пряму загрозу небезпечну для його здоров`я та життя, був змушений на цьому етапі не вчиняти активних дій по затриманню нападника, чим скористався ОСОБА_24 та з місця скоєння злочину зник на автомобілі «BMW- 530D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , под керуванням ОСОБА_25 , якому достоменно не було відомо про обставини вчиненого злочину, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_24 завдав потерпілим ОСОБА_28 та ОСОБА_29 матеріальної шкоди на загальну суму 19 500 грн.

Зазначені обставини вчинення кримінального правопорушення суд встановив виходячи з аналізу сукупності отриманих під час судового засідання доказів, який був проведений у взаємозв`язку з вимогами закону щодо належності доказів.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ч. 2 ст. 91 КПК України передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом також враховано висловлену Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17) позицію щодо визнання винуватості особи «поза розумним сумнівом» та визначення «стандартів доказування», а саме:

«При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом…Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на сторону обвинувачення.

Згідно з ч. 4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази на підтвердження вини ОСОБА_25 , суд вважає, що ці докази, у їх сукупності, ані прямо, ані опосередковано не доводять вину цього обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, тобто не підтверджують існування змови між ОСОБА_24 та ОСОБА_25 при вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 26 КК України, співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 28. КК України, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Суд, вважає, що під час судового розгляду дійсно встановлені факти того, що ОСОБА_25 доставив ОСОБА_24 до місця вчинення злочину, що ОСОБА_25 перебував неподалік від місця скоєння злочину в момент його скоєння та що ОСОБА_25 надавав допомогу ОСОБА_24 при його намаганні відірватися від переслідування потерпілим.

Разом із тим, на переконання суду ці факти об`єктивно не спростовують позицію сторони захисту про те, що ОСОБА_25 діяв в умовах необізнаності про злочинний замисел ОСОБА_24 , що викликає розумний сумнів суду у наявності попередньої домовленості обвинувачених про спільне вчинення злочину, оскільки вчинення ОСОБА_25 таких дій могло бути цілком можливим внаслідок дружніх взаїмовідносин, на чому наполягав обвинувачений.

Одночасно із цим, судом були проаналізовані докази, якими сторона обвинувачення доводила вину ОСОБА_24 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України. Оцінивши ці докази, у їх сукупності, суд вважає, що ці докази є достатніми для визнання ОСОБА_24 винним у вчиненні зазначеного злочину.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_24 у вчиненні розбійного нападу ґрунтуються перш за все на прямих доказах. Оцінюючи показання потерпілих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та свідка ОСОБА_32 , суд виходить з того, що під час судового розгляду вказаного кримінального провадження стороною захисту не надано і в суді не встановлено будь яких фактичних даних, які б стали підставою для сумніву в правдивості показань потерпілих та зазначеного свідка. При цьому суд приймає до уваги, що до подій, що розглядаються у суді, потерпілі та зазначений свідок не мали неприязних відносин, тобто підстав для оговору обвинуваченого судом не встановлено. Будь-яких даних, які б негативно впливали на репутацію потерпілих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та свідка ОСОБА_32 в суді також не встановлено. Зазначені особи показання в суді надавали с усвідомленням своєї відповідальності за надання завідомо неправдивих показань, показання вони надавали вільно, послідовно, без ознаків нещирості, на питання учасників судового засідання відповідали категорично. Оцінюючи показання ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та свідка ОСОБА_32 на предмет їх достовірності, суд приймає до уваги, що ці показання потерпілих та свідка співвідносяться між собою та з іншими доказами, які визнані судом належними та допустимими.

Проаналізувавши інші докази сторони обвинувачення, у їх сукупності, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.

Оцінюючи позицію ОСОБА_24 , який заперечував вчинення ним злочину з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я та життя особи, суд сприймає таку позицію обвинуваченого як спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину.

Проаналізувавши доводи захисника обвинуваченого про невинуватість ОСОБА_24 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України, суд не вбачає в них будь-яких обґрунтованих даних, які б спростовували встановлені судом обставини чи свідчили про неналежність доказів сторони обвинувачення, які були прийняті судом до уваги при вирішення питання про винуватість ОСОБА_24 у вчиненні розбою.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на справедливий розгляд справи. Особа не може піддаватися кримінальному покаранню доки не буде визнана винною в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За таких обставин, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду вина ОСОБА_25 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 186 КК України не доведена, вина ОСОБА_24 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України доведена повністю.

Дії ОСОБА_24 суд кваліфікує за частиною 3 статті 187 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я та життя особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

Потерпілим ОСОБА_29 , який був визнаний цивільним позивачем у кримінальному провадженні, був заявлений цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , про відшкодування у солідарному порядку на його користь матеріальної шкоди у розмірі 8 675 грн. та моральної шкоди у розмірі 150 000 грн.

В обгрунтування зазначеного позову, цивільний позивач ОСОБА_29 , вказав що, злочинними діями обвинувачених йому спричинені матеріальні збитки у розмірі 8 675 гривень, які складаються з вартостість встановлення нового вікна у будинку у суммі 1 000, яке було пошкоджено ОСОБА_24 під час проникнення у його житло та вартісті заміни лобового скла автомобіля «Skoda octavia» р.н. НОМЕР_5 у розмірі 7 675 грн, належного йому та пошкодженого ОСОБА_24 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_24 і ОСОБА_25 йому заподіяно дуже велику моральну шкоду, адже саме внаслідок цих дій позивач переживає душевні страждання, пов`язані із розбійним нападом на нього та його родину, порушенням права власності, недоторканності житла, фіксованості уваги на проблемі. Він важко переживає те, що усі члени його родини, у тому числі і неповнолітній син ОСОБА_36 тепер не почуваються захищеними у будинку внаслідок розбійного нападу. Цим злочином порушено звичний уклад життя позивача, внесено вимушені зміни у його життєві стосунки і зв`язки. Щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоціійні та тілесні реакції під час згадування обставин злочину та страждань, яких довелося перенести йому та його родині, порушення сну, емоційна напруга, нервозність та дратівливість, почуття образи та приниженої гідності, перебування у пригніченому стані внаслідок злочину, вчиненого ОСОБА_24 і ОСОБА_25 .

Водночас, внаслідок кримінального правопорушення позивач вимушений боротися за своє право, відвідувати органи досудового розслідування, суду, у зв`язку із чим він кожного разу знову переживає ці важкі для нього обставини.

Потерпілою ОСОБА_28 , яка була визнана цивільним позивачем у кримінальному провадженні, був заявлений цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , про відшкодування у солідарному порядку на її користь матеріальної шкоди у розмірі 19 500 грн. та моральної шкоди у розмірі 150 000 грн.

В обгрунтування зазначеного позову, цивільний позивач ОСОБА_28 , зазначила що, злочинними діями обвинувачених їй спричинені матеріальні збитки у розмірі 19 500 гривень, які складаються з вартостість викраденого майна.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_24 і ОСОБА_25 їй заподіяно дуже велику моральну шкоду, адже саме внаслідок цих дій позивач переживає душевні страждання, пов`язані із розбійним нападом на неї та її родину, порушенням права власності, недоторканності житла, фіксованості уваги на проблемі. Вона важко переживає те, що усі члени її родини, у тому числі і неповнолітній син ОСОБА_36 тепер не почуваються захищеними у будинку внаслідок розбійного нападу. Цим злочином порушено звичний уклад життя позивача, внесено вимушені зміни у її життєві стосунки і зв`язки. Щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоціійні та тілесні реакції під час згадування обставин злочину та страждань, яких довелося перенести їй та її родині, порушення сну, емоційна напруга, нервозність та дратівливість, почуття образи та приниженої гідності, перебування у пригніченому стані внаслідок злочину, вчиненого ОСОБА_24 і ОСОБА_25 .

Водночас, внаслідок кримінального правопорушення позивач вимушена боротися за своє право, відвідувати органи досудового розслідування, суду, у зв`язку із чим вона кожного разу знову переживає ці важкі для неї обставини.

Обвинувачені ОСОБА_24 та ОСОБА_25 суму позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнали.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідачів та понесеною позивачами матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1,2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

Згідно із вимогами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, яка спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її спричинила у повному обсязі.

В судовому засіданні підстави позову та вина обвинуваченого ОСОБА_24 у заподіянні майнової шкоди доведена вищенаведеними доказами у їх сукупності.

При визначені розміру заподіяної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_24 , суд враховує, що відповідно до постанови начальника СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області від 22.02.2018 року про приєднання речових доказів та довідки ФОП ОСОБА_37 від 10.05.2018 про вартість майна, потерпілій ОСОБА_28 повернуто частину викраденого в неї майна на суму 2 500 гривень, отже суд вважає, що зазначена сума не підлягає стягненню з винної особи.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача ОСОБА_24 і понесеною позивачами ОСОБА_29 та ОСОБА_28 моральною шкодою, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.

У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.

У судовому засіданні підстави позову і вина відповідача ОСОБА_24 у заподіянні моральної шкоди злочинними діями доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, приймає до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивачів, майновий стан відповідача, ступінь вини обвинуваченого в заподіянні моральної шкоди. З урахуванням вказаних чинників, на підставі яких визначається розмір моральної шкоди, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_29 та ОСОБА_28 про стягнення з ОСОБА_24 задовольнити частково, в розмірі 50 000 гривень на користь кожного з позивачів.

Відповідно до п.3 ст. 129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.

З огляду на названу норму процесуального закону, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_29 та ОСОБА_28 до ОСОБА_25 залишити без розгляду.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_29 та ОСОБА_28 до ОСОБА_24 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_24 на користь ОСОБА_29 суму в розмірі 8 675 гривень у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду та суму у розмірі 50 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду. Позовні вимоги ОСОБА_29 до ОСОБА_25 залишити без розгляду. Стягнути з ОСОБА_24 на користь ОСОБА_28 суму в розмірі 17 000 гривень у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду та суму у розмірі 50 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду. Позовні вимоги ОСОБА_28 до ОСОБА_25 залишити без розгляду.

При призначенні покарання ОСОБА_24 суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_24 судом не встановлено.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_24 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих вину обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_24 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 69,75 КК України до обвинуваченого судом не встановлено.

Під час проведення досудового розслідування були залучені судові експерти, витрати на залучення яких склали 12 004 гривень 59 копійок. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_24 винний у вчиненні кримінального правопорушення за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави вартість проведених судових експертиз.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання, які відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України повинен вирішити суд при ухваленні вироку, в тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу, встановивши можливість вчинення обвинуваченим ОСОБА_24 дій, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне, обрати відносно ОСОБА_24 запобіжний заход у вигляді тримання під вартою.

Підстав для звільнення обвинуваченого з під варти до набрання вироком законної сили, зазначених у ст.377 КПК України, судом не встановлено.

Визначаючи питання про зарахування до строку покарання обвинуваченому ОСОБА_24 строку його попереднього ув`язнення, суд виходить з положень ст. 72 КК України, в редакції, яка діє на час ухвалення вироку.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_22 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання рахувати з 22.02.2018 року.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_22 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_22 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 12 004 гривень 59 копійок.

ОСОБА_23 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та виправдати його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Позовні вимоги ОСОБА_38 до ОСОБА_22 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_38 суму в розмірі 8 675 гривень у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду та суму у розмірі 50 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Позовні вимоги ОСОБА_38 до ОСОБА_23 залишити без розгляду.

Позовні вимоги ОСОБА_39 до ОСОБА_22 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_22 на користь ОСОБА_39 суму в розмірі 17 000 гривень у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду та суму у розмірі 50 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Позовні вимоги ОСОБА_39 до ОСОБА_23 залишити без розгляду.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 16.04.2018 року скасувати.

Речові докази:

- 6 слідів структури тканини; 3 сліди взуття зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- гільзу «СОВА D» калібру 9 мм., два кухонних ножа «CARDINAL», акумуляторну батарею від мобільного телефону «Samsung» та мобільний телефону «Samsung» без акумуляторної батареї - знищити;

- пістолет травматичної дії «ПМР-УОС», №КІРД 2111, калібр 9 мм., 1954 року випуску повернути за належністю ОСОБА_40 ;

- позолочені вироби - пара жіночих сережок, жіночу сережку, жіночий ланцюжок з кулоном у вигляді серця та циліндра, овальний кулон, дві частини жіночого ланцюга із кулоном у вигляді гілки повернути за належністю ОСОБА_41 ;

- будівельну рукавичку, чорні рукавиці «Nike», чорну шапку, наплічну сумку з надписом «eagle square university еата», чорного кольору, два мобільних телефона «Samsung» (без номерів) - повернути БІЛЯКУВ.С.;

- автомобіль «BMW-530», реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути за належністю ОСОБА_42 ;

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси. Обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з дати отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченим.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ: Дмитро ПЕРЕДЕРКО

СУДДІ:

ОСОБА_43