Справа № 487/2228/22
Провадження № 1-кп/487/569/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участі прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0000905 від 24.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новосибірськ, Росія, громадянина України, українця, маючого середньо - спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст. 309 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, у невстановленому місці, незаконно придбав підривач типу УЗГРМ-2 з маркувально-клеймувальними позначеннями на зовнішній стороні важеля «137-78 УЗРГМ-2 583», та корпус ручної осколкової гранати РГД 5, який містить заряд бризантної вибухової речовини, що при конструктивному поєднанні між собою будуть являтися бойовим припасом ручною осколковою гранатою РГД-5 та бойові припаси а саме: патрони в кількості 14 шт. які є боєприпасами, з них один патрон призначений для 7,62 мм гвинтівки зразка 1981 р.,один патрон призначений для зброї калібру 5,45 мм (5,45x39 мм), шість патронів можуть використовуватися для стрільби зі зброї калібу 7,62 мм., чотири патрони призначені для стрільби зі зброї калібру 9 мм (ПМ), два патрони призначені для стрільби із мисливської гладкоствольної зброї 16-калібру, які в подальшому незаконно зберігав на території домоволодіння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, ОСОБА_4 у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, у невстановленому місці незаконно придбав у невстановленої особи без мети подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину становить 63,064 г та в подальшому переніс вказаний наркотичний засіб до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та почав незаконно зберігати та який 26.04.2022 було вилучено працівниками поліції у ході проведеного санкціонованого обшуку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив всі обставини скоєння кримінальних правопорушень, свою вину в скоєному визнав повністю. У вчиненому щиро кається та визнає вину.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження письмових доказів, щодо судових витрат, речових доказів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків доведена повністю. Дії обвинуваченого, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу; за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним проступків, особу обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, раніше не судимий. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини та щире каяття.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.263 КК України; у виді обмеження волі у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.309 КК України.

При цьому з урахування положень ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно призначивши покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання за вчинені кримінальні правопорушення, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, дані про особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, тому в силу ст.75 КК України останнього можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263, ч.1 ст. 309 КК України та призначити покарання:

- по ч.1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- по ч.1 ст. 309 КК України у виді 3 (трьох) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Речові докази по справі: підривач типу УЗГРМ-2, корпус ручної осколкової гранати РГД 5, бойові припаси, а саме патрони в кількості 14 шт. та наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину становить 63,064 г знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення Миколаївським НДЕКЦ МВС України експертиз № СЕ-19/115-22/4082 БЛ, № СЕ-19/115-22/3948 БЛ, № СЕ-19/115-22/3951-НЗПРАП та Одеським НДЕКЦ МВС України експертизи № КСЕ-19/116-22/6292 в рамках кримінального провадження в загальній сумі 10503,04 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Дата складання вироку 09.08.2022 року.

Суддя ОСОБА_1