У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001935 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 липня 2021 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мигія Первомайського р-ну Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

За участю учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 липня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_5 зобов`язано не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 просять вирок скасувати та кримінальне провадження закрити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки щодо доведеності вини ОСОБА_5 .

Зазначає, що ОСОБА_5 не визнає вину, стверджує, що між ним та потерпілою склалися неприязні стосунки тому вона його обмовляє.

На думку апелянта, відсутні прямі докази вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину.

Звертає увагу на суперечливість між показаннями, даними потерпілою під час досудового розслідування та в суді першої інстанції. Спочатку вона пояснювала, що бачила, як ОСОБА_5 вийшов зі складу, тримаючи в руках оверлок, при наступному допиті пояснила, що не бачила що саме ніс ОСОБА_5 .

Вказує, що суд першої інстанції послався на показання свідка ОСОБА_8 , проте він не бачив, як ОСОБА_5 виносив оверлок, ховав його в кущах, або клав його в багажник автомобіля. Крім того, свідок пояснив, що приміщення складу давно було відчинено, хто його відчинив він не знає.

На думку апелянта, досудовим слідством та в судовому засіданні не було доведено факту вчинення злочину ОСОБА_5 , тому вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

Обвинувачений ОСОБА_5 посилається на необґрунтованість вироку. Вважає, що його вина у вчиненні інкримінованого злочину не доведена.

Стверджує, що потерпіла його обмовляє, оскільки у них склалися неприязні стосунки. Немає жодних доказів, що він намагався викрасти оверлок. Оверлок було знайдено на смітнику, а до приміщення складу відкритий доступ.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

02.08.2018, близько 09:20 год. ОСОБА_5 , проходячи повз складські приміщення ОСОБА_9 , розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , через незачинені двері проник до приміщення складу, де побачив верстат «Оверлок», який намагався таємно викрасти. Виходячи з викраденим верстатом «Оверлок» з приміщення складу, ОСОБА_5 був помічений власницею ОСОБА_9 .

Розуміючи, що його дії носять відкритий та протиправний характер і зрозумілі потерпілій, яка у словесній формі намагалась його зупинити, обвинувачений відкрито викрав з приміщення складу верстат «Оверлок» вартістю 2700 грн. та з місця події втік, а викраденим розпорядився.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у інше приміщення. Його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 надіслали заяви, в яких просили розглянути апеляційні скарги без їх присутності.

Прокурор вважав доводи поданих апеляційних скарг безпідставними, просив відмовити у їх задоволенні.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину спростовуються доказами, на які суд першої інстанції послався у вироку.

Так, в суді першої інстанції ОСОБА_5 вину не визнав та стверджував, що потерпіла ОСОБА_9 його обмовляє, оскільки між ними склалися неприязні стосунки. Пояснив, що 02.08.2018 він проходив біля складських приміщень, якими користується потерпіла, але в приміщення не заходив та нічого не брав. Коли підходив до свого автомобіля, його покликала потерпіла та почала звинувачувати у викраденні чогось, вимагала надати можливість оглянути його автомобіль. Він надав їй можливість оглянути свій автомобіль, після чого поїхав. Потім йому зателефонував брат і сказав, щоб він повернувся. Він повернувся, там вже були працівники поліції, яким він також пояснив, що він нічого не крав.

Але, ці твердження ОСОБА_5 , як і його аналогічні твердження, наведені в апеляційній скарзі, спростовані, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_8 в суді.

Так, потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 02.08.2018 о 09:20 год. вона проходила повз свої складські приміщення та побачила, що двері в один із складів відчинені і звідти вийшов ОСОБА_5 та ніс в руках щось важке. До нього було метрів 50. Вона почала кричати, а він почав тікати з викраденим, та завернув за кут складу. Вона побігла за ним та побачила, що він стояв біля свого автомобіля і в руках у нього нічого не було. На її вимогу обвинувачений відчинив автомобіль, вона його оглянула, але там нічого не було. Вона здогадалася, що він сховав викрадене по дорозі та попередила обвинуваченого, що звернеться до поліції, якщо він не поверне викрадене. Він стверджував, що нічого не брав. Тоді вона викликала поліцію. Працівники поліції приїхали через 10 хвилин і оглядаючи територію, в ярку біля складу знайшли оверлок, який вона впізнала як належну їй річ.

Потерпіла стверджувала, що між нею та ОСОБА_5 не було неприязних стосунків, вони не спілкувалися, лише в дитинстві ходили в одну школу. Жодних підстав обмовляти його у неї не було.

Окрім того, показання потерпілої ОСОБА_9 підтвердив в суді свідок ОСОБА_8 , який пояснив, що він є чоловіком потерпілої. 02.08.2018 зранку йому зателефонувала дружина, сказала, що їх склад пограбували. Він відразу приїхав на місце, там уже були працівники поліції. Дружина пояснила, що побачила обвинуваченого, який виніс із одного із сараїв оверлок. З того місця, на яке вказала дружина, було видно ворота сараю. На прохання поліції брат обвинуваченого викликав його і коли той приїхав і дружина підтвердила те, що він скоїв крадіжку, то обвинувачений почав проситися.

Підстави вважати показання потерпілої ОСОБА_9 неправдивими, як зазначають апелянти, відсутні, оскільки її показання об`єктивно підтверджені письмовими доказами, на які суд першої інстанції послався в обґрунтування вироку.

Зокрема, судом першої інстанції досліджено дані протоколу прийняття заяви ОСОБА_9 про вичинене кримінальне правопорушення від 02.08.2018 щодо відкритого заволодіння її майном (верстатом «Оверлок») ОСОБА_5 та протоколу огляду місця події з таблицею зображень до нього від 02.08.2018, з якого слідує, що працівниками поліції в присутності понятих та за участю потерпілої було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, а саме території за адресою: АДРЕСА_3 . Під час огляду було встановлено, що територія з вказаною адресою не огороджена, має складські приміщення в одній будівлі, які перебувають у відчиненому стані, а закриваються лише із середини на засови. Під час огляду прилеглої території, в кущах, біля приміщення, було виявлено та вилучено верстат «Оверлок», який належав потерпілій ОСОБА_9 .

Зафіксовані у зазначених протоколах дані повністю підтверджують викладені в обвинуваченні обставини щодо часу, місця вчинення злочину та способу проникнення всередину складу.

Жодних доказів на підтвердження наявності неприязних стосунків між обвинуваченим та потерпілою ОСОБА_9 , що могло бути підставою для його обмовляння, про що зазначають апелянти, не надано. Доводи апелянтів в цій частині не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Довідкою ФОП ОСОБА_10 підтверджено вартість електроверстату «Оверлок» бувшого у використанні.

Копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 23.09.2005, підтверджено, що ОСОБА_9 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2 на території якої розташовані склади.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 про недоведеність його вини у вчинені злочину, не знайшли свого підтвердження, а його вина у вчиненні злочину доведена поза розумним сумнівом.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції правильно кваліфікував за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Обвинуваченому ОСОБА_5 призначено покарання відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, та, на думку апеляційного суду, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок є законним та обґрунтованим, а тому суд та не вбачає підстав для його скасування, про що просять апелянти.

Керуючись ст. 376, 404, 407,424,425, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 липня 2021 року, щодо ОСОБА_11 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3