Справа № 146/1693/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2022 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000098 від 07 жовтня 2021 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, учасником АТО, особою з інвалідністю, депутатом та потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, не є, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В ніч 05 на 06 жовтня 2021 року ОСОБА_4 перебуваючи по АДРЕСА_1 , вступив у словесну суперечку з ОСОБА_5 .
У подальшому ОСОБА_4 діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, в ході виниклої суперечки, наніс один удар рукою в обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив останньому, тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом, та характеризуючими матеріалами.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого та характеризуючими даними.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 пояснив, що в ході словесної суперечки, з ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 наніс йому один удар долонею своєї руки в обличчя після чого останній упав, чим спричинив йому тілесні ушкодження. В скоєному щиро розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності претензій до обвинуваченого не має.
Дії ОСОБА_4 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини, що пом`якшують покарання, обставини, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який характеризується негативно на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої сторони.

З клопотанням про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу сторона обвинувачення не зверталася.
Речові докази відсутні.
Процесуальних витрат у справі немає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1