ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 688/1630/21

Провадження № 11-кп/4820/266/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2021 року,
в с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, розлучений, не працює, має судимості:
- 07 квітня 2020 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, п.п. г) п.1 ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2020 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 10 (десяти) днів позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, з 24 листопада 2021 року.

Судом вирішено питання речових доказів та судових витрат.

За вироком суду, ОСОБА_6 , будучи засудженим 07 квітня 2020 року вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, маючи невідбуте покарання за вказаним вироком, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 10 травня 2021 року близько 20 год 00 хв ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_8 та перебуває у користуванні потерпілої ОСОБА_9 , проник всередину подвір`я, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та власників будинку немає, підійшов до сараю (гаража), який розташований на території вищевказаного домоволодіння, шляхом відчинення засуву воріт проник в нього з метою вчинення крадіжки чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно повторно таємно викрав велосипед марки «ARDIS» моделі «Либідь» вартістю 640 грн, який належить потерпілій ОСОБА_9 , якого в подальшому 12 травня 2021 продав ОСОБА_10 .

Окрім того, 12 травня 2021 року близько 19 год 30 хв ОСОБА_6 , заздалегідь знаючи, що у сараї (гаражі), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , є алюмінієва драбина та металева каністра об`ємом 20 л, повернувся на територію вищевказаного домоволодіння, з метою вчинення крадіжки чужого майна. Так, у цей же день, час та місці, ОСОБА_6 , керуючись єдиним умислом на викрадення майна з вищевказаного сараю (гаража), переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та власників будинку немає, проник в нього, де реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно таємно повторно викрав належну ОСОБА_9 алюмінієву драбину висотою 180 см вартістю 750 грн., яку в подальшому 13 травня 2021 року продав ОСОБА_11 , та металеву каністру об`ємом 20 л вартістю 200 грн., яку в подальшому 13 травня 2021 року продав для невстановленої досудовим розслідуванням особи.

У результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 завдано майнової шкоди на загальну суму 1 590 грн.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив вирок Шепетівського міськрайонного суду від 24 листопада 2021 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким призначити йому більш м`яке покарання, яке не буде пов`язане з позбавлення волі, та звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Уважаю, що вирок Шепетівського міськрайонного суду винесений не об`єктивно, упереджено, з порушенням норм матеріального та процесуального законів.

Зазначав, що судом не взято до уваги наявні у справі докази, які могли вплинути на більш м`якшу міру покарання, а саме те, що з початку досудового слідства ОСОБА_6 свою вину визнав повністю та щиро розкаювався, потерпілій ОСОБА_9 повернув велосипед та драбину. Претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_6 потерпіла не мала, тому і цивільний позов не заявлявся.

Наголошував на невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Звертав увагу колегію суддів на упущення судом першої інстанції дослідження ключових письмових доказів, які могли зумовити застосування положень ст.ст.69, 75КК України, а саме: протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 ; доручення в порядку ст.40 КПК України; протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_12 ; протокол допиту свідка ОСОБА_10 ; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_9 ; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 .

Доказом цього є те, що в Описі документів, які знаходяться в Томі №1 кримінального провадження №0000272 в графах за номерами 19,20,21,22,23,28,40.42,73 чорним кольором від руки написано / видалено /.

З огляду на викладене вважав, що прокурор Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_13 своїми неправомірними діями грубо порушив вимоги ст.36 КПК України, перевищивши свої повноваження, шляхом видалення доказів по справі, чим унеможливив суд першої інстанції в повній мірі дослідити докази та винести неупереджений, об`єктивний вирок.

За таких обставин сторона захисту вважала, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню через його суворість, бо виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно усталеної судової практики, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів уважає, що вказані вимоги закону місцевим судом було дотримано.

Переглядаючи вирок в частині призначення покарання, колегія суддів приходить до висновку, що, призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Місцевим судом було взято до уваги, що обвинувачений, будучи судимим, скоїв умисний, тяжкий корисливий злочин. Такий злочин ОСОБА_6 вчинив у період невідбутого покарання, призначеного вироком Шепетівського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2020 року за ч.1 ст.190 КК України, що, на думку суду, свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення, за що він підлягає покаранню, пов`язаному з ізоляцією від суспільства.

Водночас судом ураховано, що ОСОБА_6 у вчиненні злочину щиро розкаявся. Також ураховано дані про особу обвинуваченого, те, що він свою вину визнав повністю, пом`якшуючу покарання обставину, якою є щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію потерпілої, яка просила суворо не карати ОСОБА_6 та призначити йому покарання, яке не буде пов`язане з позбавленням волі. На обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, за місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходило скарг, перебуває на обліку у Шепетівському районному відділі №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, має невідбуте покарання та знову вчинив тяжкий злочин, не працює.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнав його щире каяття.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено місцевим судом з дотриманням вимог закону, воно відповідає принципам справедливості, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Водночас, в апеляційній скарзі містяться також інші обставини на які вказує сторона захисту, однак вони не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні, оскільки не знайшли свого підтвердження, як у суді першої так і апеляційної інстанції.

Стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які в своїй сукупності доводять вину обвинуваченого.

Усі вказані обставини в апеляційній скарзі щодо призначення покарання, були ретельно досліджені та брались до уваги судом першої інстанції при розгляді провадження по суті.

Ураховуючи вищенаведені обставини та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , обставини провадження в сукупності, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для пом`якшення міри покарання призначеного судом першої інстанції обвинуваченому, з огляду на що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є законним та справедливим.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3