НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
Іменем України
25 серпня 2022 року ЄУ № 322/508/22 (Провадження № 1-кс/322/154/22)

Слідчий суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , дослідивши матеріали за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:
22.08.2022 від ОСОБА_2 до слідчого судді надійшла скарга подана в порядку ст.303 КПК України, яка містить в собі клопотання про розгляд скарги без участі останньої.

Ухвалою слідчого судді від 22.08.2022 відкрито провадження за скаргою, витребувано у ВП №3 матеріали перевірки за заявою ОСОБА_2 від 18.08.2022 за №Р-21, призначено розгляд скарги на 23.08.2022, а також викликано в судове засідання скаржницю і представника відділення поліції.

Телефонограмою ОСОБА_2 було повідомлено про її обов`язкову участь в судовому засіданні.

В судове засідання призначене на 23.08.2022 учасники провадження не з`явилися. Причини неявки, не повідомили. Розгляд скарги було перенесено на 25.08.2022.

Телефонограмою ОСОБА_2 було повідомлено, що розгляд скарги не відбувся через її неявку в судове засідання, що розгляд перенесено і її явка в судове засідання є обов`язковою.

В судове засідання призначене на 25.08.2022 учасники провадження не з`явилися. Причини неявки, не повідомили.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду скарги, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до імперативних вимог частини третьої статті 306 КПК участь у судовому засіданні скаржника чи його захисника, представника (принаймні однієї із зазначених осіб) є обов`язковою. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту її надходження.

У разі ж неявки до суду скаржника, належним чином сповіщеного про розгляд скарги, слідчий суддя не наділений повноваженнями забезпечити прибуття цієї особи проти її волі.

Зокрема, примусовий привід до суду згідно із частиною третьою статті 140 КПК застосовується виключно до підозрюваного, обвинуваченого або свідка.

Грошове стягнення за неявку до суду без поважних причин відповідно до частини першої статті 139 КПК може бути накладено лише на підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Адміністративній відповідальності за злісне ухилення від явки в суд за статтею 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягають лише свідок, потерпілий, позивач, відповідач, експерт, перекладач.

Таким чином, закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, котра оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. Не передбачає закон і можливості розгляду судом скарги за відсутності скаржника, належним чином повідомленого про такий розгляд (якщо в судовому засіданні не бере участі його захисник чи представник).

У частині другій статті 307 КПК визначено вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду відповідної скарги: скасувати рішення слідчого чи прокурора; зобов`язати припинити дію чи вчинити певну дію; відмовити в задоволенні скарги.

Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності і скаржника, і його захисника чи представника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК.

Відкладення розгляду скарги призведе до порушення строку, встановленого частиною другою статті 306 зазначеного Кодексу, а також не гарантує прибуття в наступне судове засідання осіб, котрі не бажають брати в ньому участь.

Прийняття ж у такому випадку іншого рішення, крім зазначених у частині першій статті 307 КПК, не пов`язаного з розв`язанням порушених у скарзі питань по суті (зокрема, про залишення скарги без розгляду) суперечитиме закріпленій у пункті 2 частини першої статті 7, статті 9 КПК засаді законності, оскільки відповідного способу вирішення скарги законом не передбачено. Тоді як згідно з частиною другою статті 19 Конституції України суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, у зазначеній ситуації суддя позбавлений можливості розглянути скаргу з дотриманням передбаченого КПК порядку. Адже будь-яке з прийнятих ним рішень суперечитиме тій чи іншій нормі процесуального права.

Неоднаковою є і судова практика застосування наведених положень КПК, в тому числі не сформовано єдиних підходів із цього питання судами вищого рівня.

Вказані висновки кореспондуються в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №9901/365/19 (Провадження №11-698сап19, Реєстраційний № рішення 105402442).

Водночас у цій постанові міститися вказівка про узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), де цей суд висловився про доцільність залишення скарги без розгляду в разі неприбуття в судове засідання скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд. Мотивуючи таку позицію, ВССУ звернув увагу на те, що залишення скарги без розгляду не позбавляє скаржника права повторно звернутися з такою скаргою в суд (пункт 7 узагальнення).

Слідчий суддя вважає за можливе взяти до уваги положення вказаного узагальнення виходячи із наступного.

Справедливий судовий розгляд має ґрунтуватися на принципі рівності сторін, який передбачає надання розумної можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в істотно менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Оскільки законом створені найбільш сприятливі умови для швидкого захисту порушених прав під час досудового розслідування, строк проведення якого чітко обмежений, як і обмежений строк розгляду скарг, скаржник, звертаючись до слідчого судді повинен добросовісно користуватися такою процесуальною можливістю та з`явитися в судове засідання для надання особистих пояснень. Залишення скарги без розгляду, не позбавляє скаржника права повторно звернутися до суду в межах строку на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора. Отже, за умов добросовісного користування своїми процесуальними правами скаржником, вони порушені не будуть та доступ до суду не буде обмежений.

Зважаючи на те, що скаржниця двічі не прибула у судове засідання для розгляду скарги, слідчий суддя вважає доцільним залишити скаргу ОСОБА_2 без розгляду.

Керуючись ст.ст.7, 9, 306 - 307, 318, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1