Справа № 344/4225/22
Провадження № 11-сс/4808/165/22
Категорія ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000411 щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,
за участю захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2022 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 02 червня 2022 року включно.
Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 , перебуваючи на території Донецької і Харківської областей, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26 березня 2022 року, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 111, ч. 4 ст. 260, ч.1 ст. 436-2 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким. Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованих злочинів; незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні з метою спотворення доказів стосовно фактичних обставин та уникнення відповідальності й покарання; перешкоджання таким чином кримінальному провадженню; вчинення інших кримінальних правопорушень, Відтак, враховуючи зазначене, а також, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Слідчий суддя дійшов висновку про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, а також не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним. Слідчий суддя не встановив підстав щодо застосування альтернативного запобіжного заходу - застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку. Саме такий запобіжний захід як тримання під вартою слідчий суддя вважав достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та таким, що не дозволить ОСОБА_7 перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_6 в апеляційні скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Вважає, що ним з поважних причин пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали, оскільки зміст повного тексту ухвали йому не доводився, дату підписання через файл електронного цифрового підпису не вдалося дізнатися, тому що підсистема «Електронний суд» містить пошкоджений файл.
Стверджує, що слідча суддя привела доводи прокурора на користь обрання щодо ОСОБА_7 виключної міри запобіжного заходу тримання під вартою.
Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що слідчим суддею не зазначено аргументи сторони захисту, щодо невідповідності клопотання вимогам КПК України, формального підходу сторони обвинувачення до підготовки клопотання, не подання додатків зазначених в ч.3 ст. 184 КПК України, не подання відповідних доказів на обґрунтування думок сторони обвинувачення. Не зазначено про дітей підозрюваного, наявність на утриманні матері-інваліда, необхідність утримання колишньої дружини, стан здоров`я, сприяння Збройним Силам України, зокрема при взятті в полон, скрутний фінансовий стан родини, співпрацю зі слідством. Також, що слідчим суддею не надано оцінки затриманню підозрюваного, описаним подіям, статусу комбатанта, не з`ясовано питання наявності в ОСОБА_7 українського громадянства, не надано оцінку правомірності застосування кримінального права та не застосовано базові основи Міжнародного гуманітарного права. Зазначає, що не надано оцінку належності, допустимості та достовірності доказам, а також твердженням сторони захисту про відсутність належних і допустимих доказів, не надано оцінки правовим наслідкам відсутності визначеного слідчого, розбіжностям в датах процесуальних документів.
Звертає увагу, що не надано оцінки факту того, що після зміни підозри не було проведено допиту підозрюваного, що є грубим порушенням. Безумовно направлення клопотання про обрання запобіжного заходу без допиту після зміни підозри порушує і право підозрюваного на захист.
На думку сторони захисту, оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а тримання під вартою підозрюваного є свавільним.
Наголошує, що посилання прокурора та слідчого судді на існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними. Порушено порядок здійснення досудового розслідування, оскільки не призначення слідчого призвело до нових порушень і спонукало слідчого суддю вийти за межі визначені КПК України.
Вважає, що слідчим суддею порушено право учасників заявляти відводи, адже не було зазначено всіх учасників судового провадження.
Колегія суддів неодноразово відкладала розгляд справи, з метою забезпечення проведення процесуальних дій в режимі відеоконференцзв`язку з Київським слідчим ізолятором №13 за участю підозрюваного ОСОБА_7 . У жодне з призначених судових засідань на 19 травня 2022 року, 31 травня 2022 року та 07 червня 2022 року Київський слідчий ізолятор №13 не забезпечив участь підозрюваного. Враховуючи те, що захист підозрюваного ОСОБА_7 здійснює професійний адвокат, з метою доступу до правосуддя та дотримання розумних строків, колегія суддів вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу без участі підозрюваного ОСОБА_7 , який не подавав заяву про бажання брати участь в судовому засіданні.
Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності прокурора.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції вважає, що з метою забезпечення реалізації права на апеляційне оскарження рішення слідчого судді, строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим та погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000411 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинення кримінальних правопорушень від 05 квітня 2022 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 4 ст. 260, ч.1 ст. 436-2 КК України (а.п. 31-40), а саме в 1) державній зраді, тобто в умисному вчинення громадянином України діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в умовах воєнного стану; 2) створенні не передбачених законом збройних формувань або участь у їх діяльності; 3) визнанні правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та визнанні правомірною тимчасової окупації частини території України.

Такі кримінальні правопорушення згідно з ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - матеріалами виконаного доручення Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (а.п.17-18); протоколом затримання від 04 квітня 2022 року (а.п.21-24); протоколом допиту підозрюваного (а.п. 42-47), який визнав свою участь в збройній агресії проти України під час воєнного стану; вилученими речами та документами; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 4 ст. 260, ч.1 ст. 436-2 КК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дані правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення. Вони супроводжуються метою уникнення кримінальної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як зазначив слідчий суддя, ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.
Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про події кримінальних правопорушень, поведінки підозрюваного, відомостей, що характеризують її особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

При цьому, слідчий суддя переконливо врахував те, що в Україні введено воєнний стан згідно з указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який затверджений Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Слідчий суддя в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 : 1976 року народження, уродженець с. Молодіжне Яготинського району Магаданської області Російської Федерації, зареєстрований з адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_7 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не спростовано мотивів слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя правильно, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 4 ст. 260, ч.1 ст. 436-2 КК України, їх обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції врахувавши, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи те, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визначення застави у відповідному розмірі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначив розмір застави.

На час ухвалення судового рішення тривало досудове розслідування, в ході якого слідчим з`ясовувались усі обставини справи в межах пред`явленої підозри та ухвалювались відповідні рішення.

Стороною захисту суду не надано переконливих даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 є комбатантом в розумінні Женевської конвенції, усі доводи захисту грунтуються з посиланням на пред`явлену ОСОБА_7 підозру, доведення чи спростування, якої є предметом судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції на даний час не вбачає підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 необхідно залишити без змін, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, на основі всебічно з`ясованих обставин, з наведенням відповідних мотивів.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2022 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4