Справа №523/6275/22
Провадження №1-кп/523/1293/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з доданими до нього документами у кримінальному провадженні № 0000346 від 23.04.2022 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, маючого середню освіту, неодруженого, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 13.11.2020 Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.121, ч.2 ст.190, ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 70, ст. 72 КК України до 6 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений 16.01.2021 по відбуттю строку покарання; 26.11.2021 Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим стоком 2 роки; відносно якого на розгляді Суворовського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт від 24.12.2021 по кримінальному провадженню № 0001608 за ч.2 ст.190 КК України, а також на розгляді Малиновського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт від 30.11.2021 по кримінальному провадженню № 0000099 за ч.2 ст.190 КК України, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16.06.2022 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками, затверджений 15.06.2022 року прокурором, по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000346 від 23.04.2022, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2022 року по вказаному кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В ході підготовчого розгляду прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Своє клопотання прокурор мотивує тим, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений: може переховуватись від суду оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений вчинив злочин у період іспитового строку.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що обвинувачений не має наміру не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, доводи прокурора нічим не доведені, є припущеннями, обвинувачення є необґрунтованими, обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, цивільну родину, на утриманні 2-х малолітніх дітей.

На цих підставах просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти іншого запобіжного заходу.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, та додані до нього документи суд дійшов такого висновку, та встановив наступні обставини.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 2) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зав`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 цього Кодексу.

Суд вважає, наявним наразі ризик переховування від суду, адже ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, що відноситься до категорії тяжкого за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до 8 років, що засвідчується обвинувальним актом в якому зазначені докази на підтвердження обгрунтованості обвинувачення висунутого ОСОБА_6 . Таким чином будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує ризик того, що останній може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин. Вказана позиція цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» де зазначено що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Обвинувачений схильний до продовження злочинної діяльності, адже за версією слідства вчинив злочин під час відбуття іспитового строку, тому існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим обвинувачений є громадянином України, зареєстрований та проживає в м. Одесі, мешкає у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_7 2019 р.н., та ОСОБА_8 2011 р.н., що свідчать про наявність у нього стійких соціальних зв`язків. Проте, суд вважає, що конкретні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину та дані про його особу, вказують на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, де вказано, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має право не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, у випадку підозри (обвинувачення) у злочині який вчинено із застосуванням насилля.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а аргументи сторони захисту не дають суду підстав для відмови у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205,217,314-316, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою у відношенні ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, до 18.08.2022 року включно.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 18.08.2022 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», для виконання.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя : ОСОБА_1