Справа № 304/1569/21 Провадження № 1-кп/304/111/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000180 від 20 жовтня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чорноголова, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, одружена, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Як убачається з обвинувального акту, в період з 01 січня по 23 листопада 2021 року ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи суб`єктом декларування, визначеним підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», який повинен був відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 45 зазначеного Закону подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, будучи звільненою відповідно до наказу начальника Закарпатської УВП № 3 від 21 січня 2020 року № 11о/с з посади молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)», тобто особою, яка припинила діяльність, та маючи всі необхідні умови та технічну можливість, не подала декларацію за 2020 рік шляхом заповнення такої на офіційному веб-сайті «https://public.nazk.gov.ua».
19 травня 2022 року через канцелярію до Перечинського районного суду Закарпатської області захисник обвинуваченої ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, тобто в зв`язку із зміною обстановки, посилаючись на те, що його підзахисна вперше вчинила злочин, щиро розкаюється, перестала бути суспільно небезпечною, після вчинення кримінального правопорушення добровільно подала щорічну електронну декларацію особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2020 рік шляхом оприлюднення її сайті національного агентства запобігання корупції.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 просила звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, тобто у зв`язку із зміною обстановки, при цьому посилаючись на подане захисником письмове клопотання. Також пояснила, що вона повністю та беззастережно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, щиро кається, добровільно подала щорічну електронну декларацію. Після роз`яснення судом обвинуваченій суті обвинувачення, а також її права заперечувати проти закриття кримінального провадження, наслідком чого є проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку, остання вказала, що не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав зміни обстановки відповідно до ст. 48 КК України.
Адвокат ОСОБА_5 просив звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, тобто у зв`язку із зміною обстановки.
Прокурор у судовому засіданні щодо заявленого клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки не заперечив.
Заслухавши думку учасників судового провадження, безпосередньо дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 285 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Згідно з приміткою до ст. 45 КК України кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 366-2, 366-3 цього Кодексу.
При вирішенні поданого захисником обвинуваченої клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд враховує положення ст. 4 та 5 КК України щодо чинності закону про кримінальну відповідальність у часі та зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Стаття 366-3 КК України віднесена до корупційних на підставі Закону України від 29 червня 2021 року № 1576-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України щодо вдосконалення відповідальності за декларування недостовірної інформації та неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", який набрав чинності 21 липня 2021 року.

Також Законом України № 1576- IX від 29 червня 2021 року внесено зміни до статті 366-3 КК України, згідно з якими в абзаці другому після слів від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин доповнено словами або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі строком на один рік.

Водночас стаття 366-3 КК України, в редакції на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Також згідно з приміткою до ст. 45 КК України (що діяла на час скоєння правопорушення) кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, не вважається корупційним кримінальним правопорушенням, а також не пов`язане із порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, зважаючи на наведені положення закону, а також враховуючи, що чинна редакція статті 366-3 КК України передбачає більш суворе покарання, ніж попередня, суд при розгляді клопотання застосовує санкцію статті 366-3 КК України (в редакції від 28 березня 2021 року), а також положення ст. 45 КК України, що діяли на час скоєння правопорушення (28 березня 2021 року).

Встановлено, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та відповідно до примітки до ст. 45 КК України не вважається корупційним кримінальним правопорушенням, а також не пов`язане із порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 48 КК України у редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі N 569/20/14-к, провадження N 51-2661км18 та від 04 лютого 2021 року в справі N 953/21593/19, провадження N 51-5619км20).

У постанові від 02.07.2020 у справі N 613/1202/17 Верховний Суд, проаналізувавши зміст ст. 48 КК, відзначив, що необхідною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення зміни протягом певного часу обстановки, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, що позитивно впливає на неї та робить малоймовірним вчинення цією особою нового тотожного або однорідного злочину. При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які б свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягається вперше, повністю та беззастережно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, щиро кається, за місцем проживання охарактеризована як спокійна та врівноважена особа, добра та чутлива, любить займатися сільським господарством, одружена, має на утриманні одну малолітню дитину, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Крім цього, суд враховує те, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 добровільно подала щорічну електронну декларацію особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2020 рік шляхом оприлюднення її на сайті національного агентства запобігання корупції.

Копією трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджено, що обвинувачена 21 січня 2020 року закінчила службу у Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)». Іншого запису про перебування на посаді, що пов`язана із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, які передбачені Законом України «Про запобігання корупції», у трудовій книжці немає.

Відтак, ОСОБА_4 більше не є суб`єктом декларування.

Отже, враховуючи те, що обвинуваченою подано декларацію після звільнення, а обов`язку подавати іншу декларацію немає, оскільки ОСОБА_4 не працює на посаді, що пов`язана з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, які передбачені Законом України «Про запобігання корупції», то суд вважає малоймовірним вчинення обвинуваченою нового тотожного або однорідного злочину, відтак ОСОБА_4 перестала бути суспільно небезпечною.

Будь-які обставини, які б перешкоджали звільненню ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, відсутні.
Отже, врахувавши наведені обставини, а також позицію прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, суд вважає, що є всі підстави, передбачені ст. 48 КК України, для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки. Провадження в справі слід закрити.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання суд не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 45, 48 КК України, статтями 284, 286, 288, 370, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 366-3 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження щодо неї на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 17 червня 2022 року.

Головуюча: ОСОБА_1