Провадження №1-кп/127/464/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду № 12 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2022 за № 0000028, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Чернятка Бершадського району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 190, частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вимог пункту 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (далі - Положення) дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Пунктом 2 Положення визначено, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать, окрім іншого, вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї.

Згідно з пунктом 9 Положення видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється, окрім іншого, на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї - у порядку, визначеному МВС.

Пунктом 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 (далі - Інструкція) регламентовано, що здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність з виробництва, ремонту, торгівлі вогнепальною зброєю невійськового призначення, боєприпасами до неї, холодною та охолощеною зброєю, пневматичною зброєю калібру понад 4,5 мм і швидкістю польоту кулі понад 100 м/с, виробництва спеціальних засобів, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії, індивідуального захисту, активної оборони та їх продажу, дозволи на придбання, зберігання, перевезення (через митний кордон України, територією України, транзит через територію України) й використання, окрім іншого, вогнепальної зброї, боєприпасів до неї.

Відповідно до пункту 8.2 Інструкції вогнепальна зброя - зброя, яка призначена для ураження цілей снарядами, що одержують спрямований рух у стволі (за допомогою сили тиску газів, які утворюються в результаті згоряння метального заряду) та мають достатню кінетичну енергію для ураження цілі, що знаходиться на визначеній відстані.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України ОСОБА_5 на початку лютого 2022 року, перебуваючи в приміщенні не діючої ГЕС, що розміщена неподалік с. Михайлівка Гайсинського району, Вінницької області, знайшов пістолет конструкції Макарова (ПМ), № НОМЕР_1 , який є нарізною вогнепальною зброєю, калібру 9 мм; 16 патронів, які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - патронами калібру 9x18 мм, призначеними для стрільби з пістолетів конструкції Макарова (ПМ) та Стечкіна «АПС»; 2 оборонні осколкові ручні гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, після чого приніс їх до місця свого проживання, де почав їх незаконно зберігати з метою подальшого збуту цивільному населенню на території Вінницької області.

У подальшому, з метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу, спрямованого па збут указаних вище вогнепальної зброї та боєприпасів до неї, ОСОБА_5 , почав вживати активних заходів, направлених на підшукування цивільних осіб, яким мав намір збути указані вище предмети, вилучені законом із обігу.

У результаті такого пошуку ОСОБА_5 підшукав ОСОБА_6 , якому під час особистої зустрічі, що відбулась у невстановлені час, день та місці, але не пізніше кінця березня 2022, запропонував придбати у нього 1 пістолет конструкції Макарова (ПМ), № НОМЕР_1 , який є нарізною вогнепальною зброєю, калібру 9 мм, придатною для стрільби, а також 16 патронів, які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - патронами калібру 9x18 мм, призначеними для стрільби з пістолетів конструкції Макарова (ПМ) та Стечкіна «АПС», придатними для стрільби.

Далі, 02.04.2022 близько 20.00 год. ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, із корисливим мотивом та з метою особистого кримінально-протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, перебуваючи на території лісосмуги на виїзді з м. Бершадь Вінницької області, куди попередньо переніс раніше обумовлені вогнепальну зброю та бойові припаси до неї, збув ОСОБА_6 , який діяв під контролем співробітників правоохоронних органів, 1 пістолет конструкції Макарова (ПМ), № НОМЕР_1 , який є нарізною вогнепальною зброєю, калібру 9 мм, придатною для стрільби, а також 16 патронів, які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї - патронами калібру 9x18 мм, призначеними для стрільби з пістолетів конструкції Макарова (ПМ) та Стечкіна «АПС», придатними для стрільби, за що тоді ж, отримав від ОСОБА_6 шляхом передачі з рук у руки грошові кошти у розмірі 200 євро, що згідно з офіційним курсом гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 02.04.2022 становило 6495 грн. 46 коп., а також 12000 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

Пістолет є нарізною, вогнепальною зброєю - пістолетом конструкції Макарова (ПМ), калібру 9 мм, № НОМЕР_1 , 1968 року виготовлення, виробництва СРСР, справний та придатний для стрільби. 16 патронів є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї патронами калібру 9x18 мм (ПМ), призначені для стрільби з пістолета конструкції Макарова «ПМ» та Стечкіна «АПС», які придатні для стрільби.

Також, на початку лютого 2022 року ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні не діючої ГЕС, що розміщена неподалік с. Михайлівка Гайсинського району. Вінницької області, знайшов 2 запали УЗРГМ до корпусів гранат Ф-1, які відносяться до категорії небезпечних та 2 корпуси гранат Ф-1, які відносяться до категорії обмежено-небезпечних, а у своєму конструктивному поєднанні є бойовими припасами та почав їх незаконно зберігати за місцем свого проживання з метою подальшого збуту цивільному населенню на території Вінницької обл.

Далі, 12.04.2022 близько 18.48 год. у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 працівниками поліції виявлені та вилучені 2 запали УЗРГМ до корпусів гранат Ф-1, які відносяться до категорії небезпечних та 2 корпуси гранат Ф-1, які відносяться до категорії обмежено-небезпечних, а у своєму конструктивному поєднанні є бойовими припасами.

2 металеві предмети циліндричної форми із зигзагоподібними пластинами в довільному конструктивному поєднанні з двома металевими предметами еліпсної форми з ребристими поверхнями зеленого кольору є двома оборонними осколковими ручними гранатами Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, які відносяться до категорії бойових припасів та придатні до вибуху.

Крім того, 02.04.2022 у вечірній час доби ОСОБА_5 під час особистої зустрічі, що відбулась у невстановлсному місці, запропонував ОСОБА_6 придбати у нього один автомат системи Калашникова за 1600 доларів США, чотири бойові гранати за 200 доларів США та патрони калібру 9x18 мм (ПМ) по ціні 15 грн. за 1 патрон. В свою чергу, ОСОБА_6 погодився на таку пропозицію.

ОСОБА_5 12.04.2022 близько 10.30 год., діючи з прямим умислом, із корисливим мотивом та з метою особистого кримінально-протиправного збагачення, усвідомлюючи та достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу на продаж зброї та бойових припасів, зустрівся біля будинку АДРЕСА_2 з ОСОБА_6 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, де шляхом обману отримав від нього кошти в сумі 6000 грн. у вигляді передплати за продаж одного автомата системи Калашникова, чотирьох бойових гранат та патронів калібру 9x18 мм (ПМ). У подальшому, ОСОБА_5 не передав вказану вище зброю та боєприпаси ОСОБА_7 , а коштами розпорядився на власний доступ.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 30.06.2022 між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_5 і адвокатом ОСОБА_4 з іншої.

Відповідно до обвинувального акта та наданої суду угоди про визнання винуватості дії ОСОБА_5 за вищевказаними фактами кваліфіковані за частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК), тобто носіння, зберігання, придбання, збут вогнепальної зброї (крім гладко ствольної мисливської) та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу; за частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України (далі КК), тобто носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу; за частиною першою статті 190 КК, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства).

Згідно з наданою суду угодою ОСОБА_5 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за частиною першою статті 263 КК у виді 5 років позбавлення волі, за частиною першою статті 190 КК у виді 1 року обмеження волі. На підставі частини першої статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнивши його на підставі положень статті 75 КК від відбування призначеного покарання з випробуванням.

ОСОБА_5 у судовому засіданні винуватість у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав та просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначивши визначене в ній покарання. При цьому зазначив, що угоду уклав добровільно, наслідки її затвердження та наслідки умисного невиконання затвердженої угоди йому зрозумілі.

Зокрема, будучи допитаним щодо обставин вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_5 суду пояснив, що вчинив інкриміновані йому діяння за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 підтримав подану угоду та просив її затвердити.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження та угоду про визнання винуватості, суд дійшов до такого висновку.

Порядок здійснення кримінального провадження на підставі угод регламентований статтями 486-475 глави 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Зокрема, частиною другою статті 469 КПК встановлено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. При цьому пунктом 1 частини четвертої зазначеної статті регламентовано, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Зі змісту абзаці п`ятого частини четвертої статті 469 КПК випливає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи наявна його письмова заява, згідно з якою останній просить суд провести підготовче судове засідання за його відсутності та затвердити угоду про визнання винуватості.

Крім того, прокурор в судовому засіданні надав письмову заяву потерпілого, відібрану під час досудового розслідування. Зі змісту зазначеної заяви випливає, що потерпілий ОСОБА_6 не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_5 і його захисником.

Частиною четвертою статті 474 КПК визначено перелік питань, які суд зобов`язаний з`ясувати у обвинуваченого перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості.

В ході судового розгляду кримінального провадження відомостей, які б свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_5 не розуміє приписів пунктів 1-4 частини четвертої статті 474 КПК, судом встановлено не було. Крім того, надана суду угода відповідає вимогам положень статті 472 та частині сьомої статті 474 КПК.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 розуміє, положення частини другої статті 473 КПК, відповідно до якої наслідком укладання та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку; для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК; ОСОБА_5 також розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання нею Закону і будь-якого положення складеної угоди; у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до положень статті 476 КПК прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку; ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за статтею 389-1 КК.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження угоди та призначення обвинуваченій покарання, узгодженого сторонами, суд враховує таке.

Верховний Суд (далі ВС) у постанові від 16.10.2018 (справа № 439/1344/17) звернув увагу, що за загальним правилом, у випадку наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, з огляду на те, що інститут угод у кримінальному провадженні, як і інститут призначення покарання у тому числі з урахуванням його особливостей у випадку затвердження угоди (частина п`ята статті 65 КК) жодним чином (як в матеріальному, так і в процесуальному аспектах) не кореспондуються з інститутом звільнення від кримінальної відповідальності, є взаємовиключними та потребують розмежування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, суд також враховує, що у постанові від 18.09.2019 (справа № 166/1065/18) ВС зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.

Аналогічна правова позиція сформована у постанові ВС від 27.11.2019 (справа № 629/847/15-к) та від 20.08.2020 (справа № 750/1503/19).

У постанові від 10.06.2020 (справа № 149/1596/16-к) ВС сформулював висновок, згідно з яким невизнання своєї вини не може свідчити про щире каяття.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення статті 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК.

Як суд зазначив вище, ОСОБА_5 в судовому засіданні факту вчинення інкримінованих йому діянь не заперечував, повідомивши суду, що вчинив кримінальні правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, надав суду чіткі й послідовні показання щодо обставин їх вчинення, які повністю узгоджуються з відомостями, зазначеними в обвинувальному акті. Допит обвинуваченого здійснений у судовому засіданні відповідно до приписів статті 351 КПК. Під час зазначеного допиту обвинувачений, як суд вже зазначив, надав чіткі та послідовні показання щодо обставин вчинення інкримінованих йому діянь, які мають бути встановленими в судовому засіданні згідно з приписами частини першої статті 91 КПК.

Суд також враховує, що згідно з приписами статті 12 КК, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та кримінального проступку, відповідно до наданих суду матеріалів в силу приписів статті 89 КК ОСОБА_5 є особою раніше не судимою, за місцем проживання характеризується позитивно, у вчиненому розкаявся.

Отже, застережень, які б перешкоджали затвердженню угоди, встановлені частиною сьомою статі 474 КПК, у підготовчому судовому засіданні встановлені не були. Узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам кримінального закону щодо призначення кримінального покарання, визначені у статтях 50 і 65 КК, згідно з якими особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Приймаючи до уваги, що угода відповідає вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства, обвинуваченому та його захиснику зрозумілі наслідки затвердження угоди, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_5 і його захисником ОСОБА_4 - з іншої. При цьому суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання, вид та міра якого була погоджена сторонами, тобто за частиною першою статті 263 КК у виді 5 років позбавлення волі, за частиною першою статті 190 КК у виді 1 року обмеження волі. На підставі частини першої статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення. На підставі положень статті 75 КК звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Відповідно до частини четвертої статті 75 КК іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Вирішуючи питання щодо тривалості іспитового строку, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив, зокрема, умисний тяжкий в умовах воєнного стану. Хоча правові підстави для призначення обвинуваченому реального покарання судом не встановлені, суд вважає за доцільне з метою виконання приписів статей 50 та 65 КК та забезпечення виправлення обвинуваченого встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Суд враховує, що частина перша статті 76 КК є імперативною нормою, якою передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Суд також приймає до уваги, що частиною другою статті 50 КК метою покарання визначено не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Тому для реалізації зазначеної мети суд вважає за доцільне покласти на ОСОБА_5 додаткові обов`язки, передбачені кримінальним законом, зокрема пунктами 2 та 4 частини третьої статті 76 КК.

Згідно з абзацом третім пункту 2 частини четвертої статті 374 КПК у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, зокрема, початок строку відбування покарання. При цьому частиною першою статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Разом з тим, суд враховує що ОСОБА_5 13.04.2022 був затриманий та 14.04.2022 за клопотанням прокурора слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області застосував до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді взяття під варту, який в подальшому був продовжений.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Отже, строк перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з 13.04.2022 по день звільнення з-під варти на виконання вироку суду на підставі частини п`ятої статті 72 КК слід зарахувати останньому до строку призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень статті 100 КПК. Разом з тим, з наданих стороною обвинувачення документів випливає, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2022 на речові докази у кримінальному провадженні накладений арешт, який доцільно скасувати.

Згідно з частиною другою статті 124 КПК судові витрати мають бути покладені на обвинуваченого.

Керуючись статтями 314, 369-371, 373-374, 475 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду, укладену 30.06.2022 між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_5 і адвокатом ОСОБА_4 з іншої у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2022 за № 0000028.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, та призначити покарання:

- за частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно з частиною першою статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої та пункту 2, 4 частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно після оголошення вироку суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_5 до строку призначеного покарання строк його перебування під вартою з 13.04.2022 по день звільнення з-під варти на виконання вироку суду.

Речові докази:

- предмет, ззовні схожий на пістолет системи Макарова та два магазини до нього, споряджені 16 предметами, зовні схожими на набої, які передані на зберігання до УЛМТЗ ГУНП у Вінницькій області, - знищити;

- 2 запали УЗРГМ до корпусів гранат Ф-1, 2 корпуси гранат Ф-1, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, фольговий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, дві пігулки синього кольору, дві пігулки жовтого кольору, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - знищити.

- мобільний телефон марки Redmi MIUI Global ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім-картами мобільних операторів Київстар НОМЕР_4 та лайфселл НОМЕР_5 , мобільний телефон Samsung Galaxy A6 ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 з сім-картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_8 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - повернути ОСОБА_5 ;

Арешт, накладений на речові докази на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2022, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 24505 (двадцять чотири тисячі п`ятсот п`ять) гривень 49 (сорок дев`ять) копійок вартості витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: