Дата документу 07.07.2022
Справа № 334/5595/18
Провадження № 1-кп/334/101/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню технічну освіту, офіційно не працюючого, який має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України.

До початку судового розгляду після відновлення провадження по справі, обвинувачений ОСОБА_5 було заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності та закриття кримінального провадження.

У клопотанні зазначено, що згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 інкримінується кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.270 КК України вчинене 24.10.2016 року, а трирічний строк закінчився 24.10.2019 року. На теперішній час минуло більше трьох років, тобто, настали передбачені ч. 1 ст. 49 КК України підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

З цих підстав, ОСОБА_5 вважає обґрунтованим клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження по звинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.270 КК України підлягає закриттю.

Прокурор проти закриття кримінального провадження не заперечував.

Представник потерпілої не заперечував проти задоволення такого клопотання.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників процесу, дослідивши надані суду письмові докази, суд дійшов до наступного:

Згідно з обвинувальним актом, 24.10.2016 року, приблизно о 13 годині, знаходячись на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 діючи зі злочинною недбалістю, не передбачивши можливі наслідки своїх дій, порушив правила пожежної безпеки та використав для складання дров відкриту ділянку місцевості, що розташована впритул до гаражу, який знаходиться на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого, через займання вказаних дров, від дії відкритого вогню відбулася пожежа, яка поширилася на гараж за адресою: АДРЕСА_2 . Внаслідок пожежі, пошкоджено гараж потерпілої та повністю знищений автомобіль марки Great Wall Haval H 6, чим спричинені майнові збитки потерпілій на суму 385 877,4 грн.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачувався за ч.1 ст.270 КК України, кваліфікуючим ознакою якого є порушення встановлених законом вимог пожежної безпеки, якщо воно спричинило виникнення пожежі, якою завдано майнову шкоду у великому розмірі.

Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші посадові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.270 КК України, яке інкримінується ОСОБА_5 передбачає позбавлення волі до трьох років обмеження волі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В силу ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку становлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», яка є чинною на теперішній час, з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства при розгляді справ відповідної категорії, роз`яснюється, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися (незалежно від того, надійшла кримінальна справа до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Враховуючи вимоги законодавства України, яким регулюється питання звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує наступне.

Положеннями ст. 49 КК України чітко встановлено: Строки давності з огляду на тяжкість вчиненого правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності. Підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності. Обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строком давності є передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Процесуальним законодавством України визначені умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якими є: особа, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення; роз`яснення суті підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та згода підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе за умови, що минув строк, зазначений у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто, три роки з дня вчинення кримінального проступку, протягом яких він виконав передбачені ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України вимоги, а саме: не ухилявся від досудового розслідування або суду; не вчинив новий злочин.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, від особи не вимагається щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення і повного відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Такі підстави передбачені законодавством у інших випадках звільнення особи від кримінальної відповідальності, а саме, у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) або у зв`язку з примиренням винного з потерпілим (ст. 46 КК України).

Таким чином, керуючись положеннями ст. 49 КК України суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження незалежно від того, на якій стадії воно перебуває, як під час здійснення досудового розслідування, підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку.

Також, суд враховує правову позицію, викладену в постанові від 11.11.2020 по справі № 455/229/17 (провадження № 51-3298км20), в якій Верховний Суд наголосив, що дотримання умов, передбачених частинами 1 - 3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові по справі № 598/1781/17 від 17.06.2020 звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Відтак, при закритті провадження по даній справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини ОСОБА_5 судом не вирішується. Така правова позиція узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі "Грабчук проти України" від 26.09.2006, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

При цьому суд також враховує, що питання, передбачені ч. 1 ст. 368 КПК України, а саме: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інше не підлягають з`ясуванню в судовому засіданні під час вирішення клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, так як ці обставини можуть бути вирішені лише при ухваленні вироку після розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у тому числі у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Підставою давності є втрата через певний проміжок часу особою, яка вчинила правопорушення, суспільної небезпеки. Кримінальне переслідування особи, яка не становить суспільної небезпеки.

З огляду на практику Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду по справі № 665/2387/14-к від 22.05.2018 та справі № 345/2618/16-к від 19.11.2019 судами у рішеннях визначено, - якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначене судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК України 2012 року).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2018 р. у справі № 334/5201/18 було накладено арешт на нерухоме майно, а саме: автомобіль ВАЗ 212140 в кузові легковий універсал зеленого кольору, 2009 року випуску, державний номерний знак реєстрації НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , автомобіль Chevrolet Captiva, у кузові легковий універсал білого кольору, 2013 року випуску державний номерний знак реєстрації НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, оскільки кримінальне провадження №0006423 підлягає закриттю, а арешт накладався з метою забезпечення збереження речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що подальший арешт майна за відсутності передбачених для цього підстав може порушити право особи на вільне використання своєї власності, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, а відтак арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.49 КК України, ст.. 284-285 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.270 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.270 КК України на підставі ст.49 КК України, а кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.270 КК України - закрити.

Скасувати арешт на нерухоме майно: автомобіль ВАЗ 212140 в кузові легковий універсал зеленого кольору, 2009 року випуску, державний номерний знак реєстрації НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , автомобіль Chevrolet Captiva, у кузові легковий універсал білого кольору, 2013 року випуску державний номерний знак реєстрації НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ., який накладено ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2018 р.

На ухвалу може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду через Ленінський райсуд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1