Провадження № 1-кп/366/65/22
Справа № 366/2069/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Іванківський районний суд Київської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іванків кримінальне провадження № 0000049 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дубова Поліського району Київської області, українець, громадянин України, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, з середньою освітою, не працюючий, раніше не судимий, не депутат, осіб на утриманні не має,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України,
встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 червня 2021, приблизно о 23 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які в нього склалися з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході словесної перепалки, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.
В подальшому, того ж дня і в той же час, ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного та протиправного умислу, направленого на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , та усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно наніс останньому три удари рукою в область голови.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження на обличчі, голові садна, гематоми в ділянці правої скули, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю і пояснив, що 04 червня 2021, приблизно о 23 годині на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесної перепалки, наніс ОСОБА_5 три удари рукою в область голови. В скоєному розкаюється. Цивільний позов визнав.
На підставі частини третьої статті 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Отже, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковано за частиною першою статті 125КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі статті 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно статті 66 КК України, суд визнає, активне сприяння розкриттю злочину та те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.
При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, скоїв тяжкий злочин, раніше не судимий.
При обранні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - злочину, громадську небезпеку скоєного кримінального правопорушення, данні, що характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, його ставлення до скоєного, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 мінімальне покарання передбачене санкцією частини першої статті 125 КК України у вигляді штрафу.
Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Відповідно до частини другої статті50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
В ході досудового розслідування прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в інтересах КНП «ІСР «Іванківська ЦРЛ», заявлено цивільний позов щодо відшкодування обвинуваченим ОСОБА_4 витрат комунального закладу на лікування потерпілого, на загальну суму 2097 грн. 50 коп.
Обвинувачений цивільний позов визнав.
У відповідності до вимог статті 1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з частиною другою статті 1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року.
Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно з п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно з п. 3 «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт витрат, понесених медичним закладом на стаціонарне лікування ОСОБА_5 на загальну суму 2097 гривень 50 копійок, тому понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілого підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,0 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь комунального некомерційного підприємства Іванківської селищної ради «Іванківська центральна районна лікарня», кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 в розмірі 2097,50 (дві тисячі дев`яносто сім гривень 50 копійок).
Речові докази відсутні.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.
Судові витрати по справі відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_1