ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3076/22 Справа № 205/1577/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2022 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 24:00 год. 17 листопада 2022 року включно.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися. Також суд вказав про неможливість запобігання заявленим ризикам у інший спосіб, оскільки обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим, усвідомлюючи суворість покарання, може переховуватись від органів слідства та суду, здійснювати вплив на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того враховано дані про його особу, а саме те, що він раніше не судимий, одружений та має на утриманні малолітню дитину, не працевлаштований.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або інший, більш м`який.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що всі учасники кримінального провадження вже допитані, зокрема допитані поняті, які зазначили, що вони завжди приймають участь під час обшуків з працівниками поліції, також допитані співробітники СБУ, експерт, який не зміг вказати, якою була вага виявленого наркотичного засобу. Вважає, що судом не враховано належним чином відомості про його особу, а саме те, що він одружений та має неповнолітню доньку, має місце проживання за місцем прописки та по АДРЕСА_2 , крім того у нього є батьки похилого віку.

Також зазначає, що він не проживає за адресою по АДРЕСА_1 , оскільки за вказаною адресою проживає жінка-переселенка, що підтвердила його дружина ОСОБА_7 . Вказує про те, що стороною обвинувачення не було надано жодного процесуального документу про отримання дозволу на проведення НСРД.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який на задоволенні апеляційної скарги наполягав; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки останній небезпідставно обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за який у разі визнання його винуватим передбачено покарання від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а отже з метою уникнення покарання може переховуватись від суду, намагатися впливати на свідків.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть спростувати або підтвердити його існування, і підлягає оцінці у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Аналізуючи фактичні обставини справи, зокрема тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, та відомості про особу цього обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що ризик переховування останнього від суду існує і є вагомим.
Колегія суддів звертає увагу на відомості про особу ОСОБА_6 , який є одружений, має неповнолітню дитину, має місце реєстрації, раніше не судимий, втім вважає, що вказані обставини у сукупності не свідчать про можливість забезпечення його належної процесуальної поведінки в інший спосіб.
Що стосується доводів апелянта стосовно можливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то слід зазначити, що вказаний запобіжний захід, зважаючи на ризики, які продовжують своє існування, та з урахуванням запровадженого на всій території України військового стану, не буде достатнім.
З огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і те, що з часу обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 вони продовжують існувати і не зменшилися, суд першої інстанції прийшов до грунтовного висновку про необхідність продовження строку дії застосованого до цього обвинуваченого запобіжного заходу.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність його вини та недопустимість доказів у кримінальному провадженні колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження обвинувачення є достатньо обґрунтованим для продовження застосованого запобіжного заходу, а достовірність отриманих у межах досудового розслідування відомостей, оцінка доказів на предмет їх допустимості, вирішення питання про їх достатність для визнання обвинувачення доведеним мають бути предметом перевірки у межах судового розгляду та підлягають остаточному вирішенню судом, який розглядає справу, при прийнятті рішення по суті обвинувачення.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого у своїй сукупності не спростовують наявність і вагомість існуючих ризиків з переліку встановлених судом та є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного питання на свою користь, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що вказані доводи полягають головною мірою у запереченні доведеності винуватості ОСОБА_6 , а отже стосуються обставин, які підлягають з`ясуванню судом першої інстанції при розгляді обвинувачення по суті. У той же час обвинувачення у цьому кримінальному провадженні не є вочевидь безпідставним і на даному етапі підтверджується достатньою мірою для продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.

У зв`язку з викладеним підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4