УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2022 року
м. Київ
справа № 159/1403/19
провадження № 51-1363км21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня

2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням

ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року вказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінено в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 . Затверджено мирову угоду, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на те, що порушення п. 11.3 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному звязку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди і наслідками,

що настали. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що потерпіла не погоджується з зазначеними судовими рішеннями.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

п. 4 ч. 2, ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того,

до касаційної скарги додаються копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Однак, всупереч вищевказаному потерпіла ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність, як на підставу для скасування оскарженої ухвали, доводів на обґрунтування зазначеної позиції із урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу не наводить.
Крім того, потерпіла, посилаючись на незаконність оскарженого судового рішення

з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, лише формально вказує

на несправедливість призначеного ОСОБА_5 покарання через суворість, при цьому не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду

на положення ст. 414 КПК України.
До того ж, як убачається зі змісту касаційної скарги, потерпіла, вказуючи у вступній

її частині на оскарження лише ухвали апеляційного суду, у мотивувальній наводить доводи своєї незгоди, у тому числі, з вироком місцевого суду щодо

ОСОБА_5 , тоді як вимоги формулює про скасування лише зазначеної ухвали, чим допустила суперечності.
Також, скаржниця не долучила до касаційної скарги її копій та доданих до неї додатків у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження

і учасникам судового провадження, чим порушила вимоги ч. 6 ст. 427 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3