Провадження № 1-кп/638/927/22
УХВАЛА
Іменем України
06 липня 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
Прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду (оскільки обвинувачені офіційно не працевлаштовані), незаконного впливу на свідків у вказаному провадженні (оскільки обвинуваченим відомі дані свідків, зважаючи на що вони можуть на них незаконно впливати), вчинення нового кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються (оскільки обвинувачені офіційно не працевлаштовані, джерела законного отримання доходів не мають).
У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу не зможе усунути встановлені ризики, у зв`язку з чим застосування будь-якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою є недоцільним. Зазначені ризики, які існували на час застосування до підозрюваних запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є актуальними, станом на час розгляду даного клопотання вони не зменшились та не перестали існувати.
Обвинувачений ОСОБА_4 клопотав суд про призначення йому більш мякого запобіжного заходу домашнього арешту, його захисник клопотання обвинуваченого підтримав та просив задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_5 також клопотав про призначення більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, захисник ОСОБА_6 клопотання обвинуваченого підтримала та просила суд його задовольнити.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, суд керується наступним.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною 5 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Згідно ч. 5 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 на утриманні нікого не має, не одружений, офіційно не працевлаштований, не має зареєстрованого місця проживання в м. Харкові; ОСОБА_5 на утриманні нікого не має, не одружений, офіційно не працевлаштований, та не має зареєстрованого місця проживання.
Враховуючи дані про особу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винним, відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання в м. Харкові, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченими дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу, не зменшились та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на строк до 03.09.2022 року.
Також, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо відсутності на даній стадії судового провадженні підстав для зміни запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених, а тому у задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовляє.
Згідно ст. 205 КПК України ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Одночасно суд роз`яснює обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що згідно рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року вони мають право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.
Керуючись ст. 34, 183, 314, 331, 369-372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 діб до 03.09.2022 року включно.
Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 діб до 03.09.2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1