2п
Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/963/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 758/9490/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -
обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 21 серпня 2020 року ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доході громадян, що становить 17000 гривень.

Судом вирішено питання щодо речового доказу та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Відповідно до вироку суду, 24 липня 2020 року приблизно о 15 годин 00 хвилин ОСОБА_7 , з метою придбання для власного вживання без мети збуту наркотичного засобу - метадон, обіг якого обмежено, через мережу Інтернет знайшла оголошення, по якому здійснила замовлення вищевказаної наркотичної речовини. При цьому того ж дня приблизно о 16 годин 20 хвилин ОСОБА_7 від невстановленої особи отримала інформацію про місцезнаходження даної наркотичної речовини, внаслідок чого, приблизно о 16 годин 30 хвилин прибула за адресою: АДРЕСА_2 на землі біля зрубу дерева знайшла згорток фольги, закріплений жувальною гумкою, всередині якого знаходилась біла кристалічна речовина метадон, чим здійснила незаконне придбання наркотичного засобу. Після цього ОСОБА_7 поклала зазначений згорток до задньої кишені своїх джинсів та зберігала до часу виявлення та вилучення працівниками поліції о 16 годин 55 хвилин за адресою: м. Київ, пров. Бондарський, 19.

Згідно висновку експерта № 11-2/4706 від 12 серпня 2020 року, надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) у речовині становить 0,103 г.

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального проступку та правову кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 21 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник, крім іншого, посилаючись на положення ст. ст. 50, 65 КК України, зазначає, що місцевий суд призначив ОСОБА_7 занадто суворе покарання, оскільки вона є безробітною та малозабезпеченою.

Також захисник звертає увагу, що з невідомих причин прокурор не долучив до кримінального провадження клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження в спрощеному порядку без виклику сторін, був позбавлений можливості розглянути вказане клопотання. Разом з тим, захисник вказує на необхідність звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності відповідно до приписів ч. 4 ст. 309 КК України, з огляду на те, що ОСОБА_7 добровільно звернулась до лікувального закладу та в період з 20 серпня по 02 вересня 2020 року пройшла курс лікування від наркоманії, що підтверджується наявними в справі доказами, зокрема довідкою медичного центру ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В.».

Вказане кримінальне провадження було предметом перевірки суду апеляційної інстанції. За результатами розгляду апеляційної скарги, ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 22 березня 2021 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.

Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2021 року частково задоволено касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , а саме щодо передчасності висновків суду апеляційної інстанції про звернення ОСОБА_7 до лікувальної установи з метою уникнення від кримінальної відповідальності та необхідності перевірки наявності підстав для застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України, з призначенням нового апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на обґрунтування доводів апеляційної скарги, думку прокурора щодо поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, тобто у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам встановленим органом досудового розслідування. Оскільки вирок був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України, то встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченої, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги, а в даному випадку і з урахуванням Постанови Верховного суду від 16 грудня 2021 року.

Згідно ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тобто, приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності двох умов: добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; особою розпочато лікування від наркоманії.

За правовим висновком об`єднаної палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 листопада 2021 року у справі № 357/11205/19 (провадження № 51-2776 кмо 18), добровільним в контексті ч. 4 ст. 309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше.

Як вбачається із наявної в матеріалах кримінального провадження довідки медичного центру ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В.» № 188 від 18 вересня 2020 року, ОСОБА_7 самостійно звернулась для проходження курсу лікування та перебувала на лікуванні в період з 20 серпня по 02 вересня 2020 року.

Тобто, зі змісту вказаної довідки слідує, що ОСОБА_7 за особистою згодою звернулась до лікувального закладу і таке звернення мало місце до постановлення щодо неї вироку у кримінальному провадженні, що свідчить про добровільність такого звернення.

Разом з тим, у згаданій постанові об`єднаної палати Верховного Суду йдеться також і про необхідність брати до уваги діагноз, який зазначається у довідці про проходження курсу лікування.

Так, в постанові зазначено, що, вирішуючи питання про звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, слід з`ясовувати, чи дійсно ця особа страждала на захворювання з діагнозом «наркоманія» (що є обов`язковою умовою такого звільнення), який встановлюється за результатами проходження медичного обстеження відповідно Закону України № 62/95-ВР від 15 лютого 1995 року «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Інструкції про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби та психотропні речовини, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України від 10 жовтня 1997 року № 306/680/21/66/5, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 5 листопада 1997 року за № 534/2338.

Зокрема, Закон України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними" від 15 лютого 1995 року, містить ряд визначень таких понять, як:

- наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною;

- зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами - умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин;

- особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз "наркоманія";

- медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу "наркоманія".

Проте, як слідує із довідки медичного центру ТОВ "Клініка імені Гальченко В.В." № 188 від 18 вересня 2020 року ОСОБА_7 був встановлений діагноз: "Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, епізодичне вживання" (а. п. 109). Це ж вбачається із відповіді ТОВ "Медичний центр "Клініка імені ОСОБА_9 " за № 135/21 від 22 січня 2021 року та копії медичної карти амбулаторного хворого № 4592 Н наданої на запит суду апеляційної інстанції (а. п. 144-164), за змістом яких, ОСОБА_7 не страждала залежністю від наркотичних речовин внаслідок зловживання ними, як і про відсутність даних про їх систематичне вживання.

Таким чином, в наданих медичних документах не вказано про встановлення ОСОБА_7 діагнозу "наркоманія", наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника в цій частині задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не приймає до уваги відповідь, надану ТОВ "Медичний центр "Клініка імені ОСОБА_9 " на адвокатський запит захисника за № 319 від 23 лютого 2022 року, відповідно до якої, ОСОБА_7 , за результатами стаціонарного обстеження лікарсько-консультативною комісією лікувального закладу, був встановлений діагноз: "Наркоманія": Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, епізодичне вживання", оскільки вона суперечить довідці № 188 від 18 вересня 2020 року, карті амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_7 , а формулювання діагнозу: «наркоманія» - Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними" від 15 лютого 1995 року.

Відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України і призначене ОСОБА_7 покарання.

При цьому, судом першої інстанції правильно було враховано ступінь тяжкості вчиненого, дані про її особу, яка раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, що є особою з інвалідністю, її майновий стан, та обрав щодо неї єдино можливий вид покарання, із передбачених в санкції ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу в мінімальному розмірі.

А тому і в цій частині підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 219 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4