ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/131/22 Справа № 699/424/22 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:
суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.04.2022, якою вирішено скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_8 , кримінальне провадження №0000293 від 08.04.2022, на постанову керівника Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо вказаного підозрюваного, та застосовано щодо ОСОБА_8 за побіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 06.06.2022 включно,
в с т а н о в и в :

15.04.2022 до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла вказана вище скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного на постанову керівника Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 11.04.2022, в якій він просив: скасувати постанову керівника прокуратури від 11.04.2022 про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ІТТ №5; у разі потреби застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 інший більш м`який запобіжний захід та звільнити його з під варти, мотивуючи про те, що розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінено територіальну підсудність Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області та визначено за Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області, у зв`язку з чим клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинен був розглядати слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, а не прокурор. Крім того у постанові відсутнє обґрунтування та докази того, що затримка в обранні запобіжного заходу може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі особи, яка підозрюється у вчиненні злочину.

Ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.04.2022 скаргу адвоката задоволено частково та скасовано постанову керівника Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 від 11.04.2022 про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обрано підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який рахувати з часу його затримання 08.04.2022, тобто по 06.06.2022 включно.

Визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_8 обов`язків, визначених КПК України, розмір якої встановлено в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 грн. Також визначено, які обов`язки покладаються на підозрюваного у разі внесення вказаної застави.
Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді в частині застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали, просить її скасувати в частині вжиття запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати більш м`який запобіжний захід підозрюваному. Вказує, що за нормами кримінального процесуального законодавства застосувати запобіжний захід підозрюваному слідчий суддя може лише в разі наявності відповідного клопотання сторони обвинувачення, яке в цій справі подане не було, отже підстав для вжиття запобіжного заходу щодо підозрюваного не має.

В судове засідання підозрюваний ОСОБА_8 не з`явився, але надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд даної скарги в його відсутність, захисник ОСОБА_7 на судове засідання, яке проводилося за його заявою в режимі відео конференції не з`явився.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Прилуцьким РВ поліції ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000293 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в якому ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 07.04.2022 близько 17:30 год. в умовах воєнного стану у співучасті з ОСОБА_10 у АДРЕСА_1 , здійснив крадіжку 27 м телефонного кабелю марки ТПП 20х2х0,4, загальною вартістю 1139,70 грн.

08.04.2022 о 16 год. 21 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України (а.с.96-98).

09.04.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану (а.с.64-65).

10.04.2022 старшим слідчим СВ розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 внесено керівнику Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб (а.с.15-19).

За наслідками розгляду вказаного клопотання керівником Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 винесено постанову про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 11.04.2022, згідно якої до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів в ІТТ №5 ГУНП в Чернігівській області. Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 49620 грн., визначені обов`язки у разі внесення застави (а.с.20-25).

Питання застосування щодо підозрюваного у кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою має таке правове регулювання.

Пунктом 2 частини 1 статті 615 КПК України (в ред. від 03.03.2022, який набрав чинності 08.03.2022) передбачено, що у разі введення в Україні або окремих її місцевостях (адміністративній території) воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та якщо відсутня об`єктивна можливість виконання у встановлені законом строки слідчим суддею повноважень, передбачених статтями 140, 163, 164, 170, 173, 189, 233, 234, 235, 245, 247, 248 та 294 цього Кодексу, а також повноважень щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 діб до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-115, 121, 127, 146, 146-1, 147, 152, 153, 185, 186, 187, 189-191, 201, 258-258-5, 260-263-1, 294, 348, 349, 365, 377-379, 402-444 КК України, а у виняткових випадках також у вчиненні інших тяжких чи особливо тяжких злочинів, якщо затримка в обранні запобіжного заходу може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі особи, яка підозрюється у вчиненні таких злочинів, - такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури з урахуванням вимог глави 37 цього Кодексу за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

Тобто керівник відповідного органу прокуратури виконує повноваження щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 діб за одночасного існування таких обставин: - відсутність об`єктивної можливості виконання цих повноважень слідчим суддею; - якщо затримка в обранні запобіжного заходу може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі особи, яка підозрюється у вчиненні таких злочинів.

Згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Вказане кримінальне правопорушення вчинене у межах територіальної юрисдикції Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», ураховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області та визначено за Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинен був розглядати слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, а не керівник прокуратури, що свідчить про відсутність повноважень у прокурора застосовувати щодо підозрюваного у кримінальному провадженні запобіжний захід у виді тримання під вартою та, відповідно, незаконність оскаржуваної постанови від 11.04.2022.

Крім цього, у клопотанні слідчого та у постанові керівника прокуратури про обрання запобіжного заходу відсутнє обґрунтування та докази того, що затримка в обранні запобіжного заходу може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, що також не відповідає приписам частини 1 статті 615 КПК України.

Отже слідчий суддя в даному випадку прийшов до вірного висновку про необхідність скасування постанови прокурора від 11.04.2022 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою як незаконної.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд враховує таке.

За змістом ст. ст. 176, 192-194 КПК України питання про застосування щодо особи запобіжних заходів вирішується слідчим суддею. Одночасно ст. 615 КПК України передбачено, що в разі введення в Україні або окремих її місцевостях (адміністративній території) воєнного стану зазначені повноваження виконує керівник відповідної прокуратури за наявності передбачених цією статтею обставин щодо неможливості здійснення слідчим суддею своїх повноважень.

Отже компетенція слідчого судді щодо застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні переходить до керівника органу прокуратури в разі наявності до того підстав, визначених ч.1 ст.615 КПК України - відсутність об`єктивної можливості виконання цих повноважень слідчим суддею; якщо затримка в обранні запобіжного заходу може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі особи, яка підозрюється у вчиненні таких злочинів.

У протилежному випадку запобіжні заходи застосовуються саме слідчим суддею.

Як встановлено при розгляді цієї справи та вказано вище, підстав для застосування запобіжних заходів за постановою керівника органу прокуратури встановлено не було. Відтак саме слідчий суддя має вирішувати вказане питання.

При цьому не можна погодитися з доводами скаржника у справі про те, що слідчий суддя може застосувати запобіжний захід лише в разі наявності відповідного клопотання сторони обвинувачення, яке в цій справі, як вважає скаржник, подане не було, враховуючи те, що сторона обвинувачення сформувала відповідне клопотання до повноважного, на її думку, суб`єкта керівника органу прокуратури, та при розгляді справи слідчим суддею підтримувала свою позицію щодо необхідності застосування відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України встановлено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За змістом частини 2 статті 307 КПК України, яка регламентує, які рішення слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, розглянувши скаргу на рішення прокурора, слідчий суддя, в разі її задоволення, може скасувати відповідне рішення прокурора. У такому випадку, за обставин цієї справи, питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного вирішене по суті не буде. Таким чином, враховуючи відсутність чіткого правового регулювання ситуації, за якої слідчий суддя скасовує постанову керівника органу прокуратури про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, слідчий суддя мав повноваження, здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, вирішити питання про застосування запобіжних заходів.

В цій справі додатково слід врахувати, що захисник як у скарзі на постанову прокурора, так і в скарзі на ухвалу слідчого судді, послідовно просив суд вирішити питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Далі, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, зокрема, повідомлення про підозру від 09.04.2022, Прилуцьким РВ поліції ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000293 від 08.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, в якому ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 07.04.2022 близько 17:30 год. в умовах воєнного стану у співучасті з ОСОБА_10 у АДРЕСА_1 , здійснив крадіжку 27 м телефонного кабелю марки ТПП 20х2х0,4, загальною вартістю 1139,70 грн.

При цьому 30.06.2021 до Прилуцького міськрайонного суду направлено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України.

30.07.2021 до Прилуцького міськрайонного суду направлено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України.

31.08.2021 до Прилуцького міськрайонного суду направлено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України.

На даний момент вироки за вказаними кримінальними провадженнями відсутні.

Отже підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він систематично та багаторазово здійснював кримінальні правопорушення, направлені проти права власності, останнє з яких вчинене в умовах воєнного стану та предметом якого є телефонний кабель та телефонне обладнання, яке, у разі проведення бойових дій на місцевості, має критичне значення з точки зору забезпечення телефонного зв`язку, зокрема, з цивільним населенням.

Відтак вказані обставини свідчать про можливість підозрюваного ОСОБА_8 продовжувати свою злочинну діяльність у разі незастосування щодо нього такого сурового запобіжного заходу, як тримання під вартою.

При цьому обґрунтованість підозри вбачається з матеріалів, наданих суду, якими є:

- заява АТ «Укртелеком» від 08.04.2022 про вчинене кримінальне правопорушення; акт про викрадення, знищення або зловмисного пошкодження майна; довідка про вартість викраденого, знищеного або зловмисного пошкодження майна та перебування його на балансі (а.с.41-43);
- витяг з ЄРДР № 0000293 про те, що до Прилуцького РВ поліції надійшло повідомлення Чернігівської філії АТ «Укртелеком», що 07.04.2022 у смт. Ладан Прилуцького району Чернігівської області по вул. Машинобудівників, 39, невідомі особи в умовах воєнного стану здійснили крадіжку 27 м телефонного кабелю марки ТПП 20х2х0,4, (а.с.37);
- протокол огляду місця події від 07.04.2022 в ході якого проведено огляд проїжджої частини у АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мідні кабелі чорного кольору в кількості 4 штуки загальною довжиною 20 м, мідні кабелі синього кольору в кількості 2 штуки загальною довжиною 7 м, розподільна коробка, металеві кусачки та металева пластина (а.с.45-47);
- постанова слідчого ВРЗ ЗС СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 08.04.2022, згідно якої виявлене та вилучене майно визнано речовими доказами (а.с.48-49);
- протокол допиту представника потерпілого від 08.04.2022 про обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с.50-51);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2022, згідно яких свідок ОСОБА_12 впізнав особу, що на фото №1, яким є ОСОБА_8 (а.с.81-84);
- протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 08.04.2022 про обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с.73-76);
- протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 09.04.2022 про обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с.70-72);
- протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 08.04.2022 про обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с.67-69);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.04.2022, згідно якого затримано ОСОБА_8 ;
- повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 09.04.2022 (а.с.64-66).
Обгрунтованість підозри в даному кримінальному провадженні сторонами під сумнів не ставиться. Отже в даному випадку слідчим суддею вірно встановлено, що при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу, слід виходити з обґрунтованості оголошеної йому підозри за ч.4 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Санкцією ч.4 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Підозрюваний неодружений, дітей немає. Його батьки не є особами пенсійного віку. ОСОБА_8 являється особою молодого віку та в ході досудового розслідування не здобуті дані, які вказували б на наявність в останнього будь-якої хвороби, яка б унеможливила застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу.
Отже, враховуючи те, що ОСОБА_8 , за даними слідства, систематично вчиняв кримінальні правопорушення, пов`язані з викраденням чужого майна, про що вказано вище, слідчий суддя вірно застосував щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою для усунення ризиків продовження підозрюваним своєї злочинної поведінки та для забезпечення можливості стороні обвинувачення вчинити всі необхідні слідчі дії для збирання доказів у кримінальному провадженні та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного, на думку апеляційного суду, враховуючи систематичність інкримінованих йому дій, пов`язаних з викраденням чужого майна, не забезпечить запобігання вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення.
Слідчим суддею також вірно вказано в оскарженій ухвалі про наявність альтернативного запобіжного заходу у виді застави, що відповідає приписам ч.3 ст.183 КПК України, та при апеляційному перегляді справи під сумнів не ставиться.

Слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

У даному випадку щодо питання обґрунтованості підозри має застосовуватися стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Необхідно оцінювати обґрунтованість усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Одночасно апеляційний суд вважає, що слідчий суддя помилково вказав в оскарженій ухвалі про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного у виді тримання під вартою строком 60 діб, адже відповідне клопотання слідчого містить посилання на необхідність тримання під вартою ОСОБА_8 на строк 30 діб, а сторона обвинувачення на даний момент не надала доказів того, що потреби слідства виправдовують застосування запобіжного заходу протягом довшого періоду часу.

Відтак будуть обґрунтованими висновки суду про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою саме на строк 30 діб з 08.04.2022 (часу його затримання) по 07.05.2022 включно.

Враховуючи особу підозрюваного, а також тяжкість інкримінованого йому злочину є доцільним застосувати також альтернативний запобіжний захід у виді застави, що відповідає 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно частини 1 статті 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, зокрема, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

За таких обставин ухвала слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.04.2022 про застосування запобіжного заходу строком 60 діб підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про задоволення відповідного клопотання слідчого. Таким чином апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20.04.2022, якою застосовано щодо підозрюваного за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_8 , кримінальне провадження №0000293 від 08.04.2022, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 06.06.2022 включно скасувати.

Клопотання старшого слідчого СВ розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на тридцять діб, який рахувати з часу його затримання, а саме з 08.04.2022 по 07.05.2022 включно.
Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, визначених КПК України.
Розмір застави визначити у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн., яка може бути внесена як самими підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Черкаського апеляційного суду, реквізити якого знаходяться на офіційному веб-сайті Черкаського апеляційного суду.
За умови внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
3) прибувати на виклик до слідчого, прокурора, суду.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 07.05.2022 включно.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, передбачені ч. 8-11 ст. 182 КПК України.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді