Справа № 303/3058/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/1043/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2020 року.
Цим вироком

Балтер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, раніше судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь держави 817 грн. 25 коп. за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів (наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів) №6/355 від 04.06.2020.

Постановлено речовий доказ один пакет експертної служби № 5376645 в якому знаходиться наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, масою 0,3092 грам, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області - знищити.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
07.03.2020, о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Мукачево на перехресті вулиць Ілони Зріні та Окружна, побачивши працівників поліції спільно з працівниками національної гвардії України, змінив напрямок руху та намагався втекти, у зв`язку з чим виникли підстави для перевірки ОСОБА_8 , згідно ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію України», у приміщенні адміністративної будівлі Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, куди останнього було запрошено. Під час проведення огляду місця події, 07.03.2020 року, о 23 годині 15 хвилин, за згодою ОСОБА_8 , у нього було виявлено та вилучено з рюкзака металевий предмет сріблястого кольору (пристрій для куріння) з наявним нашаруванням речовини чорно-коричневого кольору з характерним запахом, на внутрішніх поверхнях якого, згідно висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України № 6/355 від 04.06.2020, виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, масою 0,3092 грам. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, заздалегідь знаючи, що екстракт канабісу є наркотичним засобом, носив та зберігав при собі, без мети збуту, для власного вживання, до моменту виявлення та вилучення його працівниками Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого вказує на те, що вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що судом не враховано той факт, що вказаний кримінальний проступок обвинуваченим вчинено під час відбування покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.11.2017, згідно якого ОСОБА_8 засуджений за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Стверджує, що при винесенні оскаржуваного вироку вказаний факт проігноровано, у зв`язку із чим, при призначенні покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України не застосовано положення, передбачені ст. 71 КК України. Таким чином, при винесенні вироку не застосовано закон, який підлягає застосуванню, а саме ст. 71 КК України, при цьому застосовано закон, який не підлягав застосуванню, а саме ст. ст. 75, 76 КК України. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік; на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 30.11.2017 та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та 1 місяць.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються : формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення ; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів ; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення ; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому ; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду ; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами;

Колегія суддів уважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин; ухвалений вирок містить істотні недоліки, у зв`язку із чим його не можна визнати законним та обґрунтованим. Тому апеляційна скарга у частині незаконності та необґрунтованості вироку підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, визнавши ОСОБА_8 винуватим у незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів, без мети збуту та, кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 309 КК України за цими ознаками, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин та формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 не вказується на діяння ОСОБА_8 , які полягали саме у незаконному придбанні, виготовленні та перевезенні наркотичного засобу канабісу (час, місце та обставини, за яких скоєно ці діяння), а також не вказано час, місце та обставини зберігання ОСОБА_8 наркотичного засобу канабісу. Відповідно судом першої інстанції не встановлено та не викладено наведених обставин у мотивувальній частині вироку.

Між тим, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням діяння ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, виготовлення, зберігання та перевезення наркотичних засобів, без мети збуту (а. к. п. 3-5).

При цьому, апеляційний суд вважає, що оскільки в обвинувальному акті не викладені (не встановлені) обставини, пов`язані з незаконним придбанням, виготовленням, зберіганням, перевезенням ОСОБА_8 наркотичного засобу канабісу (час, місце та обставини, за яких скоєно такі діяння), тому прокурор не міг роз`яснити ОСОБА_8 встановлені органом досудового розслідування обставини, пов`язані з незаконним придбанням, виготовленням та перевезенням наркотичного засобу канабісу, без мети збуту ; просити у ОСОБА_8 згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку, не досліджувати зібрані досудовим розслідуванням докази ; не мав права роз`яснювати йому положення законодавства про відсутність підстав для оскарження судового рішення постановленого у спрощеному порядку.

Вищенаведене свідчить про те, що заява ОСОБА_8 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, - не узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження та вимогами кримінального процесуального законодавства (ст. 302 КПК України).

Разом із тим, із матеріалів судового провадження не вбачається, що до суду надіслані матеріали (документи), які б свідчили про беззаперечне визнання ОСОБА_8 своєї винуватості за ознаками незаконного придбання, виготовлення, зберігання, перевезення наркотичного засобу канабісу.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, залишивши поза увагою вищенаведені обставини та розглянувши кримінальне провадження у спрощеному порядку, без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд визнає такими, що підлягають до ретельної перевірки, відповідної оцінки та належного вмотивування під час нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі прокурор ставить вимогу про призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, що не відповідає санкції ч. 1 ст. 309 КК України, якою не передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу сторони обвинувачення, на яку покладається обов`язок доведення тих чи інших обставин, на які вона покликається в апеляційній скарзі, доводити їх обґрунтованість, на відсутність у матеріалах кримінального провадження копії вироку Ужгородського міськрайонного суду від 30.11.2017, згідно якого ОСОБА_8 засуджений за ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Тому, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Мукачівського районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2020 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: