Провадження № 1-кп/761/904/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва, кримінальне провадження № 0006467 від 03 червня 2015 року щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до висунутого обвинувачення, ОСОБА_3 24 травня 2015 року приблизно о 21 годині 55 хвилин, перебуваючи на перехресті вул. Гоголівської вул. Воровського, біля будинку 41 в м. Києві, побачив раніше знайомого йому ОСОБА_5 , який перетинав вказане перехрестя, разом із колишньою подругою ОСОБА_3 - ОСОБА_6 . З даного приводу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, розпочався словесний конфлікт, спровокований ОСОБА_3 . У ході даного конфлікту ОСОБА_3 , 24 травня 2015 року приблизно о 22 годині 00 хвилин почав наближатися у бік ОСОБА_5 та, відчуваючи до останнього раптово виниклу неприязнь, своєю рукою умисно наніс ОСОБА_5 два удари долонею стиснутою в кулак, в область носа та обличчя. Від даних ударів ОСОБА_5 втратив відчуття простору та, відійшовши назад, впав на землю і коли підвівся то збирався йти з місця бійки.
Проте, ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, відчуваючи до ОСОБА_5 раптово виниклу неприязнь, наздогнав останнього та умисно наніс йому декілька ударів рукою стиснутою в кулак в область потилиці, а потім повалив на землю, після чого продовжив умисно наносити ОСОБА_5 численні удари ногами та руками по життєво важливих органах: голові, грудній клітині, спині та тулубу, чим заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 1076/е від 16 липня 2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
В ході судового розгляду, обвинуваченим ОСОБА_3 заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, його право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, однак ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, просив суд закрити кримінальне провадження.
Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала щодо задоволення клопотання обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому просив суд вирішити питання щодо заявленого ним цивільного позову про стягнення з ОСОБА_3 на його користь матеріальної та моральної шкоди.
Вислухавши клопотання обвинуваченого, думку прокурора, позицію потерпілого, дослідивши надані в розпорядження суду матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
За правилами ч. 3 ст. 288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень Закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання останнім своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності, не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання (Вказане узгоджується з позицією, викладеною колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18).
Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, яке інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до кримінальних проступків, санкція статті якого передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до двох років.
При цьому, як убачається з наявних в розпорядженні суду матеріалів, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, 24 травня 2015 року, тобто на момент розгляду кримінального провадження в суді, сплинув термін, встановлений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Таким чином, враховуючи зазначене, а також те що ОСОБА_3 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, однак останнім надано згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих обставин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченого та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.
Вирішуючи питання щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди, у розмірі 22 850 грн. 97 коп., суд приходить до наступних висновків.
Так, ч. 1 ст. 129 КПК України встановлено, що вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Водночас, у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду.
Таким чином, оскільки кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підлягає закриттю з нереабілітуючих обставин, а саме у зв`язку із закінчення строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, цивільний позов ОСОБА_5 щодо відшкодування ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди слід зашити без розгляду та роз`яснити ОСОБА_5 право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
Даних щодо наявності речових доказів у кримінальному провадженні прокурором не надано.

Керуючись ст.ст. 129, 284-288, 369-372 КПК України, ст. ст. 12, 49 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості щодо якого внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006467 від 03 червня 2015 року закрити у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду м. Києва протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.
Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано.

Суддя Шевченківського
районного суду м. Києва ОСОБА_1