печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, поліцейського взводу №3 роти конвойної служби ГУНП в Луганській області, у званні «старший сержант поліції», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
В С Т А Н О В И В :

Слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, поліцейського взводу №3 роти конвойної служби ГУНП в Луганській області, у званні «старший сержант поліції», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000259 від 13.05.2022, в якому поліцейського взводу №3 роти конвойної служби ГУНП в Луганській області ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області від 15.05.2019 №388 о/с ОСОБА_5 призначено на посаду поліцейського взводу №3 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції, відповідно до ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_5 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас ОСОБА_5 складеної ним присяги не дотримав та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст. ст. 2, 63 Закону України «Про Національну поліцію», зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади рфта службових осіб з числа керівництва збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил рфяк безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам рф, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування чорноморського флоту рф на території України в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил рфвирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та російської федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території рф службові особи генерального штабу збройних сил російської федерації(далі гш зс рф), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил рф, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей рф, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника гш зс рф ОСОБА_6 перед академією військових наук рф з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами рф і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості рф на світовій арені, представники влади та збройних сил рф, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів рф здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян рф і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил рфсеред інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи чорноморського флоту російської федерації (далі чф рф), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил рфпоряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і збройних сил рфвчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Луганської народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганская народная республика» (далі - «ЛНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ЛНР» представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, російської федерації на території Луганської області так званої «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом рф в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Луганської області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Луганської області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Так, в період часу з 24.02.2022 по 11.03.2022 (більш точних дати та часу органами досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 перебуваючи на тимчасово окупованій території Новопсковського р-ну Луганської області, пройшов співбесіду з представниками так званої «ЛНР», які є частиною окупаційної адміністрації рф, на предмет його переходу на сторону окупанта. У ході вказаної співбесіди ОСОБА_5 надав згоду представникам рф на вступ до структурного підрозділу окупаційної адміністрації рф, а саме так званого « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке розташовувалося за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 присягнув на вірність так званій «Луганской народной республике», що є частиною окупаційної адміністрації російської федерації.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні діяння, умисно скоєного громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

14.04.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Постановою слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук та зупинено досудове розслідування на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України. Розшук підозрюваного ОСОБА_5 доручено здійснювати оперативним працівникам Луганського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, а тому відповідно до вимог ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України щодо нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у разі, якщо прокурором буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню.

У зв`язку із невстановленням місця перебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру у день його складення, зазначене повідомлення 08.04.2022, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України скеровано до адміністрації за місцем роботи ОСОБА_5 , до Головного управління Національної поліції в Луганській області, у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Копію повідомлення про підозру, випуск газети Кабінету міністрів України «Урядовий кур`єр» вручено під підпис захиснику за призначенням адвокату ОСОБА_9 .

Також, на адресу Головного управління Національної поліції в Луганській області у строк визначений законодавством скерувались повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо необхідності явки останнього до органу досудового розслідування на 14.04.2022 о 10 год. 00 хв., на 15.04.2022 о 10 год. 00 хв., на 16.04.2022 о 10 год. 00 хв.

Проте, у визначений час підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, жодних звернень щодо неможливості явки до органу досудового розслідування не скерував.

Крім того, повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повістки про викик опубліковані в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме: газета Кабінету міністрів України «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Беручи до уваги викладене, прокурор вказує, що до ОСОБА_5 , виникла необхідність в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з викладених у ньому підстав та просив задовольнити.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000259 від 13.05.2022, в якому поліцейського взводу №3 роти конвойної служби ГУНП в Луганській області ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

14.04.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Постановою слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук та зупинено досудове розслідування на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України. Розшук підозрюваного ОСОБА_5 доручено здійснювати оперативним працівникам Луганського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, а тому відповідно до вимог ч. 2 п. 4 ст. 183 КПК України щодо нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у разі, якщо прокурором буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню.

У зв`язку із невстановленням місця перебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру у день його складення, зазначене повідомлення 08.04.2022, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України скеровано до адміністрації за місцем роботи ОСОБА_5 , до Головного управління Національної поліції в Луганській області, у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Копію повідомлення про підозру, випуск газети Кабінету міністрів України «Урядовий кур`єр» вручено під підпис захиснику за призначенням адвокату ОСОБА_9 .

Також, на адресу Головного управління Національної поліції в Луганській області у строк визначений законодавством скерувались повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо необхідності явки останнього до органу досудового розслідування на 14.04.2022 о 10 год. 00 хв., на 15.04.2022 о 10 год. 00 хв., на 16.04.2022 о 10 год. 00 хв.

Проте, у визначений час підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, жодних звернень щодо неможливості явки до органу досудового розслідування не скерував.

Крім того, повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повістки про викик опубліковані в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме: газета Кабінету міністрів України «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.
Клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внесене одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України.
Згідно матеріалів клопотання, встановити на даний час місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не представляється можливим.
Слідчим у клопотанні та доданих до клопотання документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Крім того, наведені доводи у клопотанні та докази в доданих до клопотання документах дають достатні підстави слідчому судді вважати про наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та суду, зважаючи на те, що підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.
Аналізуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що існують підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, отже, клопотання слідчого про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 177, 188, 189, 190, 309 Кримінального процесуального кодексу України, -
У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, поліцейського взводу №3 роти конвойної служби ГУНП в Луганській області, у званні «старший сержант поліції», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, поліцейського взводу №3 роти конвойної служби ГУНП в Луганській області, у званні «старший сержант поліції», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа не пізніше 36 годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.
Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу 06.12.2022 року або з моменту приводу підозрюваного чи відкликання ухвали прокурором до вказаної дати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1