Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/315/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.121 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в режимі відеоконфкренції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 наухвалу слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2022 року, якоюстосовно підозрюваного

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Сабатинівка Ульяновського району Кіровоградської області, з професійно-технічною освітою, тимчасово не працюючого, розведеного, на утриманні неповнолітня дитина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та мати похилого віку, військовозобов`язаного, стан здоров`я задовільний, учасник АТО, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюпо кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000199 від 15.05.2022,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в межах строку досудового розслідування, тобто до 15.08.2022 року, без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И Л А:

Заступник начальника СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 звернувся до Голованівського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000199 від 15.05.2022,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 14.05.2022 року близько 15.00 год. разом з ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходились в приміщенні житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де проводили дозвілля та розпивали спиртні напої. В цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник єдиний злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
Реалізовуючи свій єдиний злочинний умисел направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання наніс один удар кулаком в обличчя і ОСОБА_11 не втримавши рівноваги, впав на підлогу від удару. В подальшому ОСОБА_8 продовжуючи злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень продовжив наносити удари ОСОБА_11 ногами по тулубу, внаслідок чого спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження, у вигляді розриву печінки, що призвело до гострої кровотечі, які в подальшому спричинили смерть потерпілого ОСОБА_11 .
Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними, протиправними діями, які виразились у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді задоволено вказане клопотання та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і підозру обґрунтовано вагомими доказами, не працює, офіційного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання не має, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що прокурором відповідно до клопотання жодним чином не доведено наявність ризиків, а лише формально їх перелічено.
Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду є недоведеним, оскільки ОСОБА_8 раніше не судимий, постійно проживає в АДРЕСА_1 протягом тривалого часу, має міцні соціальні зв`язки, а саме має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мати похилого віку.
Ризик передбачений п. 3 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілу чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні є недоведеним та безпідставним, оскільки потерпіла та свідок у даному кримінальному провадженні допитані слідчим, попередженні про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, крім того, а ні потерпіла, а ні свідок не є очевидцями події, а тому їх свідчення не можуть бути доказами винуватості підозрюваного.
Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є абсолютно безпідставним, слідчим в обґрунтування даного ризику не наведено жодного прикладу, яким же чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню.
Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчиняти інші злочини чи продовжити вчиняти злочин, у якому підозрюється є недоведеним, так як підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. Схильність до вчинення правопорушень відсутня.
Вважає, що слідчий в клопотанні про обрання запобіжного заходу лише формально зазначив наявність ризиків.
Крім того, прокурором в судовому засіданні жодним чином не доведено неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для забезпечення належної процесуальної поведінки.
Отже, рішення слідчого судді про задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя не мотивував, обмежившись лише посиланням на ухвалу Кропивницького апеляційного суду.
Сторона захисту вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, застосувавши до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, які надійшли на електронну адресу апеляційного суду і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.
Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме:
- оглядом місця події від 14.04.2022 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого в будинку виявлено труп ОСОБА_11 ;
- лікарським свідоцтвом про смерть № 2490 від 16.05.2022 року та експертною довідкою № 6 від 16.05.2022 року відповідно до якої на тілі трупу ОСОБА_11 наявні тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер. Закритої тупої травми живота з розривом печінки та селезінки. Забійної рани лівої тім`яної ділянки голови. Множинних синців та саден обличчя, тулуба. Смерть ОСОБА_11 настала від гострої крововтрати внаслідок закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер, закритої тупої травми живота з розривом печінки та селезінки.
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 , яка показала, що проживала за вище вказаною адресою разом із своїм, нині покійним чоловіком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 10.05.2022 року близько 7 год. ранку ОСОБА_11 взявши із собою сівалку, їжу та робочий одяг і портфель сів на велосипед та поїхав на город в АДРЕСА_2 . На протязі усього дня вона підтримувала з ним зв`язок. Він був разом з племінником ОСОБА_13 , який користувався телефоном її чоловіка, тому що у нього не було свого телефона. Усі рази коли вона телефонувала на мобільний телефон чоловіка, відповідав ОСОБА_14 . Потім в ходи розмови ОСОБА_8 повідомив, що ходив купувати пляшку горілки аби випити з ОСОБА_11
- 14.05.2022 року, близько 08.00 ранку вона зателефонувала на телефон чоловіка, їй відповів ОСОБА_8 . На запитання, де її чоловік ОСОБА_11 , ОСОБА_15 відповів, що дядько ( ОСОБА_11 ) п`яний упав з ліжка та спить на підлозі увесь побитий, все обличчя синє. Через деякий час вона знову зателефонувала до ОСОБА_15 та попрохала, аби він перевірив стан її чоловіка ОСОБА_11 на, що ОСОБА_15 відповів, що ОСОБА_11 відпочиває, він не хоче туди до нього, бо в хаті воняє. Через деякий час вона почала хвилюватись та близько 19.40 зателефонувала до ОСОБА_16 (матері ОСОБА_15 ), та попрохала аби вона відвідала її чоловіка ОСОБА_11 на що остання погодилась і увесь час доки вона йшла підтримувала з нею зв`язок по телефону. ОСОБА_17 , зайшовши в будинок АДРЕСА_2 , розмовляла зі нею по телефону. Вона повідомила, що в кімнаті лежить на підлозі мій чоловік. Вона перевернула ОСОБА_11 та повідомила, що мій чоловік ОСОБА_11 помер. Потім через телефон почула як ОСОБА_18 звертається до свого сина ОСОБА_8 та питає: « ОСОБА_19 це ти таке зробив ?» , а потім почула слова ОСОБА_8 : « Так це я його побив, він мене виганяв з хати», після чого ОСОБА_18 повідомила, що йде до сусідів після того телефонний зв`язок обірвався. О 20 год 32 хв їй зателефонувала сусідка гр. ОСОБА_20 та повідомила, щоб вона приїздила аби розібратись, що далі робити із тілом гр. ОСОБА_11 на що вона відповіла аби вони викликали поліцію.
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , який показав, що «…за фактом смерті мого дядька ОСОБА_11 та з приводу повідомленої мені підозри у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, можу пояснити, що свою провину я визнаю повністю та щиро розкаююся у скоєному…
- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 , в ході якого останні розказав та показав, як наносив тілесні ушкодження дядьку ОСОБА_11
- повідомленням про підозру ОСОБА_8 від 16.05.2022 року.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:
- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;
- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;
- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;
- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.
Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. За таких підстав, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують продовження обмеження права що ОСОБА_8 на особисту свободу.

Доводи захисника про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 колегією суддів не можу бити враховано.
Окрім цього, слід зазначити, що ОСОБА_8 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення. Як вбачається з матеріалів клопотання причиною вчинення кримінального правопорушення є не можливість вирішувати конфлікти мирним шляхом.
Доводи захисника про відсутність вказаного ризику колегією суддів не можу бути враховано оскільки ОСОБА_8 ,перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння свідомо вчинив тяжкий злочин від якого настали тяжкі наслідкт - смерть людини.

Необхідно зазначити про те, що у ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, які є достатнім стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого, оскільки останній не одружений.

Посилання захисника про наявність у ОСОБА_8 матері та дитини, за яку потрібну йому піклуватись, колегією суддів не може бути враховано оскільки за наявності цієї обставини, вказане жодним чином не вплинуло на поведінку ОСОБА_8 , крім того дитина проживає з колишньою дружиною.
Також, колегія суддів наголошує, що у ОСОБА_8 наявний ризик переховування від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину вчиненого в стані алкогольного сп`яніння, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, обвинувачений зможе без перешкод залишити своє місце проживання.

Також, суддею районного суду не враховано тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини, вчинений в стані алкогольного сп`яніння, офіційно не працює, не має стабільного джерела доходів, не має достатніх стримуючих факторів, які б змогли вплинути на його поведінку.
Що стосується захисника, що ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

А тому, у разі обрання ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою - це не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Крім того, зважаючи на наявність реальних ризиків, передбачених п.п. 1, 5 застосування тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, оскільки в даному випадку інтереси суспільства, превалюють над інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляції обвинуваченого та захисника про те, що судом першої інстанції не враховано особу обвинуваченого, колегією судді не можуть бути враховано, оскільки останній на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у нього наявний високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та з метою уникнення кримінальної відповідальності наявний ризик впливу на свідків або інших співучасників злочину.
В той же час, у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена відсутністю стримуючих факторів а також наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав, колегія суддів вважає необгрунтованим доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Отже, ризики передбачені ст. 177 КПК України, які мали місце та були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу та продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати на даний час та не вичерпались і будуть продовжувати мати місце. Можливість настання ризиків безпосередньо залежить від застосування до підозрюваного, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, зокрема таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава.

А тому, належна поведінка ОСОБА_11 не може бути забезпечена шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись суду, намагався переховуватися в іншій країні, незаконного впливу на свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2022 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Голованівського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2022 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюпо кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000199 від 15.05.2022,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в межах строку досудового розслідування, тобто до 15.08.2022 року, без визначення розміру стави, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4