Справа № 175/200/22
Провадження № 1-кп/175/9/22
Вирок

Іменем України

27 червня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001636 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Тарасівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, пенсіонер, інвалід ІІІ групи, проживаючого і зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 26 грудня 2021 року приблизно о 18 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем "TOYOTA COROLLA" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортіюго засобу НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності йому, рухався по проїзній частині вул. Центральна м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області з боку вул. Кооперативна у напрямку автодороги Т0410 «Дніпро-Магдалинівка- Котівка».

В цей час, 26 грудня 2021 року приблизно о 18 год. 30 хв. на проїзній частині вул. Центральній, м.Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, в попутному напрямку, попереду, в нерухомому стані, у крайній правій смузі для руху, стояв автопоїзд «КАМАЗ 53212» реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом бортовим «ГКБ 8350» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 .

Під час руху, по проїзній частині вул. Центральна в м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, в районі буд. 16 водій автомобіля "TOYOTA COROLLA" реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , приблизно о 18 год. 30 хв. 26 грудня 2021 року, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну недбалість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, не враховуючи дорожньої обстановки та не обравши безпечну швидкість для руху, в результаті чого допустив зіткнення правою частиною свого автомобіля "TOYOTA COROLLA" реєстраційний номер НОМЕР_1 з задньою лівою частиною причепа бортового «ГКБ 8350» реєстраційний номер НОМЕР_4 , від зіткнення автомобіль "TOYOTA COROLLA" реєстраційний номер НОМЕР_1 , в некерованому стані виїхав на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення передньою лівою частиною свого автомобіля з передньою частиною автомобіля ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_6 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.3.6), 12.3 відповідно до яких:

п. 1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»,

п. 1.5: «Дії або бездіяльність учасникій дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руку, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків)

п. 2.3 (б): «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за порожньо обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»,

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.»

Порушення п. 12.3 Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо- транспортної пригоди.

Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної понгоди, внаслідок чого водію автомобіля «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_6 , 1976 р.н. були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми лівого колінного суглобу: закритого багатоуламкового перелому лівого надколінника зі зміщенням уламків, підшкірної гематоми та садна лівого колінного суглобу, гемартрозу лівого колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи №115е від 13.01.2022, п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 - термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав в повному обсязі та пояснив, що він є інвалідом 3 групи по зору. Він працював ковалем то при нагріванні металу зіпсував зір, але при керуванні автомобілем це йому не заважає, стаж керування автомобілем з 88 року. 26 грудня 2021 року близько о 18.30 год., він їхав з Магдалинівки до м. Дніпра, де у вказаний час у центрі м.Підгородне в районі АТБ була сильна ожеледиця і він не обрав правильну швидкість руху і його викинуло на зустрічну смугу, де сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ потерпілого. Він відразу викликав поліцію, швидку і зателефонував до страхової. Підійшовши до потерпілого та поцікавився станом його здоров`я. Після ДТП він спілкувався з потерпілим, але той заявив занадто велику суму відшкодування понад 100 тисяч гривень, дз яких 65 тисяч це відшкодування за пошкодження автомобіля і 50 тисяч на лікування ноги. Він цю суму потерпілому не відшкодував, тому як має невелику пенсію. Просив суд врахувати щире каяття і суворо його не карати, не позбавляти права керування автомобілем, тому як він має на утриманні двох онуків, а зять проходить військову службу.

Потерпілий ОСОБА_6 також підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті і пояснив, що він є інженером. 26 грудня 2021 року о 18.30 год. він керував автомобілем ВАЗ і їхав у напрямку Магдалинівки та у м. Підгородне в районі АТБ на зустрічну смугу виїхав автомобіль обвинуваченого. Обвинувачений викликав поліцію і швидку. Він досі проходить лікування з ногою, після ДТП був у лікарні понад 4 місяця. З позовом буде звертатись до обвинуваченого в цивільному порядку. Просив суд призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами, а саме: у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого є визнання вини, щирє каяття.

Обставин, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, наявність пом`якшуючих обставин у виді повного визнання вини, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, його вік, ставлення до вчиненого, позицію потерпілого і органу державного обвинувачення, позитивну характеристу з місця проживання, обставини та характер вчиненого злочину, суспільну небезпеку його дій, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе при застосуванні покарання у виді обмеження волі передбаченого санкцією статті ч.1 ст.286 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України, на чому наполягав прокурор, та таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

В суді було встановлено, що порушення ПДР України, допущені обвинуваченим ОСОБА_4 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Крім того, скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ст.286 КК України віднесено до злочинів проти безпеки руху.

Суд враховуючи обставини справи, думку потерпілого, необхідним застосувати до ОСОБА_4 мінімальне додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке є обов`язковим при призначені основного покарання згідно санкції статті ст. 286 КК України, так як даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та протиправні дії обвинуваченого пов`язані з нехтуванням Правил дорожнього руху України, призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок чого потерпілому було спричинено тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Це свідчить про відсутність у обвинуваченого належних навиків керування транспортними засобами і застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами надасть йому можливість, в разі бажання в подальшому керувати транспортними засобами, додатково вивчити правила дорожнього руху та пройти додаткові навчання у відповідних навчальних закладах щодо покращення навиків керування.

Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України судові витрати по справі за проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого та стягнути в дохід держави.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

З огляду на вимоги ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту з цього майна.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і піддати кримінальному покаранню у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання за умови, що на протязі 1 (одного) року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді від 14 січня 2022 року на автомобіль марки "TOYOTA COROLLA" реєстраційний номер НОМЕР_1 після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_4 .

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді від 11 січня 2022 року на автомобіль марки автомобіля «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_6 після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави за проведену судово-автотехнічну експертизу № СЕ-19/104-22/928 - ІТ від 14 січня 2022 у розмірі 1 029 гривні 72 копійок.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1