ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/501/22 Номер провадження 11-кп/814/734/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представника ДУ «Божковська виправна колонія №16» ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції з ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» матеріали провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2022 року ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено спільне подання адміністрації державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з базовою середньою освітою, судимого:

-вироком Алчевського міського суду Луганської області від 30.11.2011 року за ч.2 ст.296, 75 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

Засуджений вироком Алчевського міського суду Луганської області від 20.07.2012 року за п.п.6,12 ч. 2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.2 ст. 263, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 12 років позбавлення волі без конфіскації майна. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 28.09.2012 року вирок суду змінено за ч.3 ст.357 КК України до 30 діб арешту, засуджений за п.п.6,12 ч. 2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.2 ст. 263, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 12 років позбавлення волі,-

звільнено умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 18 днів від відбування покарання за вироком Алчевського міського суду Луганської області від 20.07.2012 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Луганської області від 28.09.2012 року.

Згідно ухвали суду, адміністрація державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації звернулись до суду із спільним поданням про застосування щодо засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув більше 2/3 строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Задовольняючи подання установи суд вказав, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці, оголошеними подяками, а також позитивними характеристиками самої установи, що знайшло підтвердження в судовому засіданні, довів своє виправлення, тому до нього можливо застосувати положення ст. 81 КК України і він підлягає умовно-достроковому звільненню від відбуття не відбутої частини покарання.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції про задоволення подання установи про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Просить постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні спільного подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування наведених вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що за час відбування покарання до ОСОБА_7 застосовано 28 стягнень за порушення режиму тримання, а тому вказана кількість стягнень, їх періодичність свідчить про нестабільну поведінку засудженого не може свідчити про його безумовну зразкову поведінку та те, що останній довів своє виправлення.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_7 , який заперечував щодо апеляційної скарги прокурора та вказував, що він заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення, представника ДУ «Божковська виправна колонія (№16)», який вважав, що засуджений заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вирішила наступне.

Положеннями ст.107 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі і була умовно-достроково звільнена від відбування покарання, але до закінчення невідбутої частини покарання та до досягнення вісімнадцятирічного віку знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Разом з цим, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , не відповідає фактичним обставинам провадження та суперечить наявним матеріалам особової справи.

Як вбачається з матеріалів провадження та наданої суду особової справи, судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Алчевського міського суду Луганської області від 20.07.2012 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Луганської області від 28.09.2012 року, за ч.3 ст. 357, п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 263, 70,71 КК України на 12 років позбавлення волі. Згідно з протоколом про затримання особи ОСОБА_7 затриманий 31.03.2012 року. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.01.2016 року ОСОБА_7 зараховано до призначеного покарання за вироком суду строк його попереднього ув`язнення у цій кримінальній справі у період з 31.03.2012 року по 28.09.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням ОСОБА_7 відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження та наданої суду особової справи, а саме відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_7 за період відбування у ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» покарання мав 28 стягнень, з яких 6 поміщення в ДІЗО, 2 поміщення у ПКТ на 3 місяці, останнє стягнення 17.01.2018 року поміщення в ДІЗО на 14 діб за перешкоджання проведення обшуку - погашено 31.07.2018 року. Крім цього, ОСОБА_7 мав 15 заохочень, останнє 15.11.2021 року.

Відповідно до наявної характеристики від 31.01.2022, ОСОБА_7 за час відбування покарання зарекомендував себе негативно, але під впливом заходів виховного характеру переглянув своє ставлення до вимог режиму відбування покарання і змінив поведінку на кращу. В теперішній час характеризується позитивно; працевлаштований днювальним відділення соціально- психологічної служби, до праці ставиться сумлінно; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; добре ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. На переконання адміністрації установи, засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.

На переконання колегії суддів, вказана кількість стягнень, їх періодичність, свідчить про нестабільну поведінку засудженого і не може свідчити про його безумовну зразкову поведінку та те, що останній довів своє виправлення.

Разом з цим, суд першої інстанції в повній мірі не врахував, що згідно матеріалів особової справи, засудженому ОСОБА_7 неодноразово відмовлялося у застосуванні пільг, передбачених законодавством.

Зокрема, рішенням комісії установи виконання покарань від 26.10.2017 відмовлено засудженому у зміні умов тримання, передбаченого ст. 101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Рішенням комісії установи від 18.10.2019 відмовлено засудженому в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, передбаченого ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Також, 18.10.2019 адміністрацією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як особі, яка досягла необхідного ступеню виправлення.

Вказані факти як окремо кожний так і в сукупності свідчать про нестабільну поведінку засудженого і не дають підстав прийти до висновку, що він довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Сам по собі факт відбуття певного строку покарання, не є виключною підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Отже, ураховуючи тяжкість злочину, його суспільну небезпечність, поведінку засудженого протягом всього часу відбування покарання, в тому числі під час перебування під вартою, неможливо прийти до висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки його характеристики та матеріали особової справи не відображають процесу виправлення.

Натомість, на думку колегії суддів, доводи прокурора про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 , ґрунтуються на матеріалах особової справи та об`єктивно підтверджені.

Таким чином, надані суду матеріали на засудженого ОСОБА_7 не доводять його сумлінну поведінку, а тим більше його виправлення. Приймаючи оскаржуване рішення, суд не надав оцінку та не взяв до уваги поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання в цілому.

Невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, вивчивши всебічно та повно дані про особу засудженого ОСОБА_7 , зважаючи на нестабільну поведінку засудженого впродовж усього строку відбування покарання, та останнє отримання заходів забезпечення аж в листопаді 2021 року, що само по собі не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, та лише свідчить про позитивні тенденції в поведінці засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що на даний час неможливо переконливо стверджувати про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення, а тому вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційною інстанцією,

Відповідно апеляційна скарга прокурора про скасування ухвали суду з наведених в ній мотивів підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2022 року, якою задоволено спільне подання адміністрації державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні спільного подання адміністрації державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4