КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1524/2022 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 3 ст. 191 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Заворичі Броварського району Київської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191; ч. 3 ст. 191 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191; ч. 3 ст. 191 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 191 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком 1 рік; за ч. 3 ст. 191 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком 1 рік. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку 1 рік з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком 1 рік та покладено на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов задоволено в повному обсязі. Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь АТ «Укрпошта» моральну шкоду в розмірі 8 622 грн.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винною в тому, що вона, працюючи на посаді оператора цеху поштового зв`язку 1 класу АТ «Укрпошта», з якою укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 14.05.2018, 26 січня 2021 року, перебуваючи на робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Г. Кірпи, 2, маючи доступ до поштових відправлень АТ «Укрпошта», які були їй ввірені, виявила поштове відправлення № 440, що надійшло до ЦОКК-5 зі складу ТОВ «Розетка. Уа». У вказаному поштовому відправленні знаходився телефон марки «XIOMI Redmi 9 4/64GB», IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 4599 грн, яке ОСОБА_7 відклала до пустого контейнеру. В подальшому, 27 січня 2021 року, ОСОБА_7 поклала поштове відправлення № 440 собі під кофту, а залишившись наодинці, розірвала його з мобільним телефоном, який привласнивши, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись зазначеним майном на власний розсуд.
Крім цього, 19 лютого 2021 року ОСОБА_7 , перебуваючи на зміні на своєму робочому місці таким же чином, повторно привласнила мобільний телефон марки «HUAWEI Y6p (MED-LX9N) 3/64GB», IMEI: НОМЕР_2 , вартістю 4023 грн, відклавши його до пустого контейнеру, а наступного дня, 20 лютого 2021 року, залишившись у цеху наодинці, розірвала поштове відправлення, поклала його до своєї сумки та приблизно о 07 год. 14 хв., пройшовши пропускний пункт АТ «Укрпошта» з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись зазначеним телефоном на власний розсуд.
Внаслідок вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_7 заподіяла АТ «Укрпошта» матеріальну шкоду на суму 8 622 грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини і кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді 1 року обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю; за ч. 3 ст. 191 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, строком на 1 рік. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом при визначенні розміру покарання не дотримано вимог ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_7 не призначено остаточне додаткове покарання шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Вказує, що неможливо призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки за ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України судом призначено рівнозначні додаткові покарання строком на 1 рік.
Прокурор вказує, що згідно з вимогами абз. 3 п. 17 та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 22 від 22.12.1995 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього. Відповідно до абз. 1 п. 9 зазначеної Постанови звільнення від відбування покарання з випробуванням передбачено лише щодо основного покарання, що має бути належними чином обґрунтовано. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
А тому апелянт вважає, що за вказаних вище підстав, суд порушив вимоги закону України про кримінальну відповідальність, не зазначивши у резолютивній частині рішення, що ОСОБА_7 позбавляється права обіймати посади, з якими було пов`язано вчинення злочинів, тобто посади, які пов`язані з матеріальною відповідальністю, а також те, що ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої, яка не заперечила проти скасування вироку та призначення більш суворого покарання, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винність обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, доведена дослідженими судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України доказами і в апеляційній скарзі прокурором не заперечується.
Кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 191; ч. 3 ст. 191 КК України є правильною.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. Рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього.
Тобто застосування зазначеного додаткового покарання має на меті позбавити обвинуваченого суб`єктивного права на вільний вибір посади, певних занять протягом часу, встановленого у вироку суду. Такі обмеження повинні сприяти виправленню особи. Проте застосування судом як додаткового покарання до ОСОБА_7 у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, без конкретизації в сфері чого діють такі обмеження, на думку колегії суддів є порушенням законодавства України про кримінальну відповідальність. Тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є слушними.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за ст.75 КК не допускається.
Проте суд першої інстанції, застосовуючи до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, не вказав про її звільнення лише від основного покарання, що на думку колегії суддів, також є порушенням закону України про кримінальну відповідальність.
Призначення ОСОБА_7 не конкретизованого додаткового покарання, а також відсутність вказівки про звільнення обвинуваченої від відбування основного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, на дуку колегії суддів, є порушенням закону України про кримінальну відповідальність. Таке порушення, згідно п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413, ст. 420 КПК України, є підставою для скасування вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року в частині призначення ОСОБА_7 покарання та звільнення від його відбування з ухваленням свого вироку.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 191; ч. 3 ст. 191 КК України колегія суддів, відповідно до ст. 65 КК України, враховує дані про особу обвинуваченої, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характер скоєного та наслідки від злочинних дій. З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації. Тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. За ч. 3 ст. 191 КК України ОСОБА_7 має бути призначено покарання у виді позбавлення волі. ОСОБА_7 визнана судом винною у тому, що вона, будучи матеріально-відповідальною особою, обіймаючи посаду, яка давала їй право доступу до матеріальних цінностей, здійснила їх привласнення. Тому, на думку колегії суддів, в якості додаткового покарання за ч. 3 ст. 191 КК України, ОСОБА_7 підлягає позбавленню права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ст. 70 КК України та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, визначивши спосіб поглинання менш суворого покарання більш суворим.
З урахуванням критичного ставлення ОСОБА_7 до скоєного та визнання своєї вини, повного визнання заявленого до неї позову АТ «Укрпошта», щирого каяття, в якості обставини, що пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КК України, та відсутність обставин, які його обтяжують, колегія суддів вважає, що до обвинуваченої слід застосувати інститут звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України. Також на ОСОБА_7 необхідно покласти обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Керуючись ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 191 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю; за ч. 3 ст. 191 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, строком на 1 рік. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, строком на 1 рік
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 1 рік. Покласти на ОСОБА_7 відповідно до ст. 76 КК України наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважені органи з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в ці органи.
В решті вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня його проголошення.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4