Справа № 308/5667/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000070 про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в середині квітня 2021 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, діючи спільно з громадянином ОСОБА_5 , засудженим вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2022 року по кримінальному провадженню №0000063 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 322 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, громадянином ОСОБА_6 , засудженим вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.03.2022 року по кримінальному провадженню № 0000013 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 322 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, та іншими невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, відносно яких триває досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000470, здійснив сприяння в незаконному переправленні осіб через державний кордон України при наступних обставинах.

Так, на початку квітня 2021 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлена особа, відносно якої триває досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000470, вирішила організувати незаконне переправлення через державний кордон України трьох нелегальних мігрантів громадяни Лівану, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яких не пізніше 08 квітня 2021 року за допомоги невстановлених на даний час осіб, відносно яких на даний час триває досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000470, доставив в м. Мукачево, де поселив їх на орендовану квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2 , де останні проживали до 18 квітня 2021 року.

З метою подальшого незаконного переправлення трьох нелегальних мігрантів громадян Лівану, а саме: Kraidi Montana, Said Kassem та Said Ali через державний кордон України, невстановлена на даний час особа, відносно якої на даний час триває досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000470, запропонувала ОСОБА_5 підшукати тимчасове місце поселення нелегальних мігрантів на території Закарпатської області та в подальшому допомогти останньому в незаконному переправленні через державний кордон України даних трьох громадян Лівану, на що дана особа погодилася.

Для реалізації вказаного злочинного задуму ОСОБА_5 підшукав свого знайомого ОСОБА_4 , якому запропонував організувати таємну доставку нелегальних мігрантів з м. Мукачево до м. Ужгород, їх тимчасове переховування та подальше незаконне переправлення через державний кордон України, на що ОСОБА_4 погодився.

Надалі, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 18 квітня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, прибув в м. Мукачево до місця тимчасового проживання нелегальних мігрантів за адресою: АДРЕСА_2 , де зустрівся з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, відносно якої на даний час триває досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000470 та трьома нелегальними мігрантами.

В подальшому, ОСОБА_4 за вказівкою невстановленої особи, відносно якої триває досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000470, посадив до автомобіля. на якому він прибув, трьох нелегальних мігрантів та вирушив в напрямку м. Ужгород з метою їх тимчасового поселення в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, ОСОБА_4 усвідомлюючи те, що нелегальні мігранти перебували на території України незаконно, забронював готельний номер на своє ім`я та при поселенні до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_5 » надав для реєстрації власні документи.

Надалі, ОСОБА_4 діючи на виконання злочинного задуму щодо незаконного переправлення нелегальних мігрантів через державний кордон України та з метою не бути викритими разом з ОСОБА_5 вирішили підшукати інше, менш людне місце для тимчасового переховування даних нелегальних мігрантів.

Продовжуючи вказані дії ОСОБА_5 перебуваючи в м. Чоп Закарпатської області, не пізніше 19 квітня 2021 року підшукав свого знайомого ОСОБА_6 , якому запропонував сприяти в незаконному переправленні групи осіб через державний кордон України, а саме зустріти трьох нелегальних мігрантів, організувати їх таємне місце тимчасового утримання на території прикордонного району в дачному будинку на території дачного масиву, який знаходиться неподалік від м. Чоп, наглядати за останніми під час їх перебування у вказаному дачному будинку, в тому числі забезпечувати продуктами харчування та іншими особистими речами, а потім доставити їх до обумовленого місця в напрямку державного кордону з метою подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон України, на що ОСОБА_6 погодився.

Діючи на виконання злочинного задуму, з метою вчинення сприяння в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_5 , домовився зі своїм близьким родичем ОСОБА_10 , який не був обізнаний про злочинні наміри останнього, та проживає в літній період в дачному будинку на околиці міста Чоп, про тимчасове поселення трьох нелегальних мігрантів в даному будинку.

Усвідомлюючи караність своїх дій, діючи на виконання злочинного задуму щодо безперешкодного переправлення нелегальних мігрантів через державний кордон України та з метою не бути викритим працівниками правоохоронних органів, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про місце доставки нелегальних мігрантів, а саме в поле на околиці міста Чоп біля сонячної електростанції близько о 21 годині, 19 квітня 2021 року.

Того ж дня ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прибули до готелю «Інтурист-Закарпаття» за адресою: АДРЕСА_3 , для таємного перевезення нелегальних мігрантів до обумовленого з ОСОБА_6 місця на різних автомобілях.

Надалі, ОСОБА_4 вивів з готельного номеру трьох нелегальних мігрантів, посадив їх до свого автомобіля та вирушив з ними до місця зустрічі з ОСОБА_6 , а ОСОБА_5 на іншому автомобілі вирушив в перед для перевірки на дорозі патрульних екіпажів Національної поліції України.

В подальшому, близько 21 години, ОСОБА_6 прибув на попередньо обумовлене місце зустрічі, де його очікував ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , а також три нелегальні мігранти громадяни Лівану, а саме: Kraidi Montana, Said Kassem та Said Ali, яких ОСОБА_5 та ОСОБА_4 доставили з м. Ужгород та передали ОСОБА_6 .

З метою підтвердження дійсних намірів щодо переправлення нелегалів через державний кордон України ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повідомили нелегальним мігрантам, що вони вже знаходяться на території іноземної держави Угорщини.

Надалі, ОСОБА_6 вирушив з нелегальними мігрантами до дачного будинку, де проживає ОСОБА_10 , а саме до Урочища «Сірень» за межами населеного пункту с. Паладь-Комаровці, Ужгородського району, Закарпатської області, контур 438, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вирушили від місця зустрічі в невідому напрямку.

В подальшому, на протязі 10 днів, вказані нелегальні мігранти проживали на території дачного будинку з ОСОБА_10 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Усвідомлюючи, що нелегальні мігранти знаходяться на території України нелегально, а також те, що дачний будинок знаходиться в прикордонно-контрольованому районі, ОСОБА_6 надав відповідні вказівки даним нелегальним мігрантам про заборону виходу із дому, а також затягнути всі вікна шторами з метою приховання їх перебування у вказаному будинку від сторонніх осіб.

Під час переховування вказаних нелегальних мігрантів в дачному будинку, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_11 за вказівкою невстановленої на даний час досудовим розслідуванням особи, відносно якої на даний час триває досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000470 постійно приїздили до останніх, приносили їм їжу та сигарети і повідомляли, що в найближчий час їх незаконно переправлять до міста Будапешт, а потім в Німеччину.

Поряд з цим, ОСОБА_4 постійно підтримував контакт з братом громадянина Лівану Said Kassem, який знаходиться в Німеччині та під час одного з візитів до дачного будинку, де знаходились нелегальні мігранти, з метою підтвердження дійсних намірів щодо незаконного переправлення громадян Лівану через державний кордон України, зробив фотознімок для нього, на якому зображені ОСОБА_11 а також ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, 28.04.2021 року, близько 16 години ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи за вказівкою невстановленої на даний час досудовим розслідуванням особи, відносно якої триває досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000470, повідомили ОСОБА_6 про те, щоб останній вивів з дачного будинку нелегальних мігрантів та вирушив з ними в бік державного кордону України.

Того ж дня, ОСОБА_6 прибув до даного дачного будинку, в якому знаходився ОСОБА_12 , Kraidi Montana, Said Kassem та Said Ali, повідомив нелегальним мігрантам, щоб вони збирали свої речі та йшли за ним, так як настав час їх незаконного переправлення через державний кордон України.

Вийшовши з дачного будинку, ОСОБА_6 та вказані три нелегальні мігранти вирушили в напрямку державного кордону України з метою їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України за допомоги невстановлених осіб, відносно яких триває досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000470.

Однак, ОСОБА_4 свій злочинний намір щодо незаконної переправи нелегальних мігрантів через державний кордон України до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, так як 28 квітня близько о 17 годині 00 хвилин в районі північної околиці м. Чоп на напрямку 353 прикордонного знаку Словацької Республіки, на відстані близько 2 кілометрів від лінії державного кордону України, працівниками Державної прикордонної служби було виявлено ОСОБА_6 разом з трьома нелегальними мігрантами, внаслідок чого ОСОБА_6 вдався до втечі, а громадян Лівану Kraidi Montana, Said Kassem та Said Ali було затримано працівниками Державної прикордонної служби України.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України, тобто сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб за попередньою змовою групою осіб.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, визнав та щиро розкаявся. Запевнив, що в майбутньому не буде вчиняти таких правопорушень та просив суворо його не карати.

Незважаючи на те, що судом у судовому засіданні роз`яснено обвинуваченому право на захист, передбачене ст. 20 КПК України, останній від отримання права на захист відмовився. Суд переконався у добровільності такого рішення, яке не пов`язане з матеріальним становищем обвинуваченого чи будь-якими іншими обставинам.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого та дослідивши докази, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 332 КК України, а саме сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України, тобто сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України злочин у вчиненні якого він обвинувачується, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, є особою молодого віку, має постійне місце проживання та у нього на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, не веде аморальний спосіб життя, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та суду не надано відомостей про його перебування на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та враховуючи положення статті 65 КК України, якою встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 332 КК України.

З урахуванням обставин і наслідків злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та можливість його виправлення без відбування призначеного покарання, враховуючи процесуальну позицію прокурора щодо можливості застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, на думку суду, обвинуваченому ОСОБА_4 не може бути призначено додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року роз`яснено, що відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину і по теперішній час ніде не працює, вчинення ним злочину не було пов`язане з його посадою або із заняттям ним певною діяльністю, тому додаткове покарання позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до нього не застосовується.

Суд вважає, що призначення саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1