Справа № 128/3033/20
Провадження №11-кп/801/668/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000497 за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 06.05.2022, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області Вінницького району с. Пултівці, українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, на утриманні має 1 малолітню дитину, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого робітником ТОВ «Євро Львів», раніше несудимого,
визнано винним за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.06.2020 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено питання з цивільним позовом, речовими доказами та накладеним арештом.

За участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 22.06.2020, близько 21 год. 00 хв., перебував у стані алкогольного сп`яніння неподалік сільського клубу, що по вул. Революційній в с. Пултівці, Вінницького району Вінницької області, зі своїм знайомим ОСОБА_9 . В ході спілкування між останніми виник словесний конфлікт.
В ході виниклого конфлікту, на ґрунті неприязних відносин, у ОСОБА_7 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .
Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_7 пішов до помешкання своєї колишньої дружини - ОСОБА_10 та на кухні взяв кухонного ножа із коричневим руків`ям, поклав його до правої кишені куртки та повернувся до місця, де перебував ОСОБА_9 .
ОСОБА_7 дістав правою рукою із правої кишені куртки кухонний ніж та усвідомлюючи, що своїми діями може позбавити життя іншу людину та бажаючи настання таких злочинних наслідків, умисно наніс ОСОБА_9 один удар ножом у ліву ділянку тулуба, тобто в місце розташування життєвоважливих органів. Після нанесеного ОСОБА_7 удару, ОСОБА_9 впав на руку, після чого піднявся та почав тікати, а ОСОБА_7 з метою реалізації умислу, спрямованого на позбавлення життя, утримуючи в руках ніж та бажаючи продовжити свої злочинні та протиправні дії, побіг за ОСОБА_9 , однак побачивши компанію своїх знайомих місцевих жителів, не зміг довести задумане до кінця та залишив місце вчинення злочину, таким чином вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому вдалося втекти та в подальшому його було госпіталізовано до торакального відділення ВОКЛ ім. М.І.Пирогова.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітки зліва, проникнення до лівої плевральної порожнини та черевної порожнини з пошкодженням 7-го ребра зліва, міжреберної артерії, лівого купола діафрагми, дна шлунку, які згідно із висновком судово-медичної експертизи №803/921/954 від 21.09.2020 виникли від дії колюче-ріжучого предмету (предметів), за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки проникаючі поранення грудної клітки чи живота являються небезпечними для життя в момент заподіяння, тобто такими, котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитись смертю.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок в частині кваліфікації дій обвинуваченого та винести новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 121 КК України та застосувати до нього вимоги ст. 75 КК України.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки напередодні 22.06.2020 близько 18:00 год. між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, який переріс в бійку, після якої ОСОБА_7 зателефонував на «102» та повідомив про протиправні дії ОСОБА_9 .
Згодом, близько 21:00 год. коли ОСОБА_7 йшов наточити ножі за проханням його колишньої дружини додому, до нього знову на місці конфлікту звернувся в грубій формі ОСОБА_9 та почав наближатись, а тому виникла нова бійка, під час якої ОСОБА_7 достав ніж та наніс удар в тулуб ОСОБА_9 , однак не став наносити більше ударів, а спробував допомогти потерпілому, проте він почав тікати.
Після цього ОСОБА_7 зателефонував на «102» та повідомив про вчинене і зазначив, що ОСОБА_9 може потребувати медичної допомоги, що свідчить про відсутність мети заподіяння смерті ОСОБА_9 , а тому має нести покарання лише за заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується дослідженими доказами та показами свідків.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями та просили про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 121 КК України з призначенням покарання до якого застосувати ст. 75 КК України, зважаючи на те, що в діях ОСОБА_7 немає замаху на вбивство з підстав зазначених у вироку, оскільки не взято до уваги, що ОСОБА_7 сам вчасно зупинився і більше не наносив тілесні ушкодження потерпілому, хоча ніж ще залишався при ньому, обвинувачений ОСОБА_7 хотів допомогти потерпілому, але останній втік, після цього ОСОБА_7 телефонував у поліцію, а тому не доведено прямий умисел на вбивство потерпілого, бо у ОСОБА_7 була можливість довести злочин до кінця, обвинувачений ОСОБА_7 пояснював, що він не наносив удар ножем, а відштовхнув потерпілого рукою в якій був ніж, він намагався помиритися з потерпілим, але не досяг примирення, також просить врахувати, що звертався з заявою про бажання захищати Батьківщину, прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що судом обґрунтовано взято до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_7 , який акцентував увагу на необережному спричиненні тілесного ушкодження, бо хотів відштовхнути потерпілого, що не свідчить про наявність в діях обвинуваченого ст. 121 ч. 1 КК України, події, що відбувалися свідчать про бажання заподіяти смерть потерпілому ОСОБА_9 , після нанесення удару ножем біг за потерпілим, але поява свідків зупинила обвинуваченого, саме свідки викликали «швидку» допомогу потерпілому, не встановлено нових обставин, які би давали підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого і пом`якшення йому покарання, ознайомившись з доводами апеляційної скарги і матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з доповненнями.

Судове рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, повинно бути
законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене
компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належнi i достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч. 2 ст. 17 КПК України.

Так під час судового розгляду кримінального провадження були допитані обвинувачений, потерпілий, свідки, дослідженні документи, зібрані сторонами кримінального провадження.

Оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд апеляційної інстанції перевірив доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , що він мав можливість довести умисел на вбивство, але не захотів цього, і не знаходить підстав для її задоволення, зважаючи на покази свідка ОСОБА_11 , який пояснював, що після того як ОСОБА_7 і потерпілий посперечалися і ОСОБА_7 пішов, через 30 хвилин він повернувся та покликав потерпілого ОСОБА_9 і вони відійшли за ріг, звідти він почув крики, потім вибіг потерпілий, а за ним біг ОСОБА_7 , в руках якого був ніж і який кричав «заб`ю», свідки вибігли напроти них, і тоді ОСОБА_7 втік, побачивши рану на тілі потерпілого, викликали «швидку допомогу» і поліцію.

Також свідок ОСОБА_12 пояснював, що ОСОБА_7 хотів догнати потерпілого, проте побачивши їх зупинився і пішов з батьком додому.

Дані показання свідків, які не є зацікавленими особами, свідчать, що ОСОБА_7 бажав довести умисел до кінця, бо після нанесення удару ножем, потерпілий почав тікати, а обвинувачений ОСОБА_7 хотів його наздогнати, з словами «заб`ю», але поява свідків завадила це зробити ОСОБА_7 і він залишив місце злочину, не намагався надати невідкладну медичну допомогу, розуміючи про серйозність спричиненого поранення, не викликав «швидку допомогу», лише пізніше зателефонував в поліцію, що не є свідченням добровільної відмови від намагання вчинити вбивство ОСОБА_9 .

Зазначене вище не дає підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 121 КК України ще й з тих підстав, що ОСОБА_7 фактично не визнає, що умисно, цілеспрямовано наніс удар ножем, а пояснював, що відштовхував потерпілого рукою в якій був ніж.

Проте висновки судово-медичного обстеження ОСОБА_9 свідчать про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 заподіяно зі значною силою і проникаюче поранення грудної клітки чи живота являються небезпечними для життя в момент заподіяння, незважаючи на ушкодження ребра.

Також апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки судом першої інстанції було вірно встановлено відсутність обставин, що пом`якшують покарання за наявності обставини, що обтяжує покарання перебування у стані алкогольного сп`яніння, також врахована позиція потерпілого, який просив про суворе покарання для обвинуваченого.

Інших підстав, які би слугували підставою для зміни чи скасування вироку також не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 06.05.2022 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4