Справа № 496/2196/22
Провадження № 1-кп/496/438/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 червня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке, Любашівський район, Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця призваного по мобілізації, водій заправник автомобільного відділення взводу забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем призваним по мобілізації та проходячи військову службу на посаді водія - заправника автомобільного відділення взводу забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 58, 59, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 11.03.2022 року не пізніше 14.30 годин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , у період дії воєнного стану введеного указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та ухилявся від проходження військової служби до 10.00 годин 17.05.2022 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за місцем проживання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 себе винним визнав та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування, при цьому зазначив, що 11.03.2022 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , так як необхідні були кошті, а йому запропонували роботу водія, потім вже повернувся та 17.05.2022 року самостійно прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 . У вчиненому розкаявся.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого - визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психолога не перебуває, враховує його посередню службову характеристику, а також те, що він раніше не судимий, також приймає до уваги пом`якшуючі обставини, зазначені вище, тому суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому міри покарання пов`язаної з позбавленням волі, як про це просила прокурор у судових дебатах, оскільки суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а також виправлення засуджених і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Таким чином, суд прийшов до переконання що, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, якщо він у період іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Цивільний позов по справі заявлений не був. Арешт на майно обвинуваченого не накладався. Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців командирами військових частин.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1