Номер провадження: 11-кп/813/1616/22
Справа № 947/1930/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги прокурора Приморської окружної прокуратури ОСОБА_6 , захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , та представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0001014, внесеному до ЄРДР 23.07.2020 року

установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
До Київського районного суду м. Одесинадійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001014, внесеному до ЄРДР 23.07.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків.

Суд мотивував своє рішення тим, що у зазначеному обвинувальному акті виклад фактичних обставин є ідентичним до формулювання обвинувачення; обвинувачення сформульовано не чітко, містить суперечності, з нього не зрозуміло в чому ОСОБА_9 обвинувачується, тому грубо порушено право на захисти обвинуваченої, у зв`язку з чим обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим п.5 ч.1 ст. 291 КПК України, що свідчить про відсутність формулювання обвинувачення у розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, яка їх подали
На дану ухвалу захисником обвинуваченої, прокурором та представником потерпілого подані апеляційні скарги.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 зазначає, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на наступне: обвинувальний акт містить невірні дані щодо особи обвинуваченої; підозра відносно обвинуваченої та в подальшому і обвинувальний акт складені відносно іншої особи, оскільки обвинувачена уклала шлюб 04.09.2021 року з ОСОБА_11 та змінила прізвище на « ОСОБА_12 »; під час досудового розслідування орган досудового розслідування вдався до численних порушень вимог КПК України, які призвели до порушення прав підозрюваної, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 сплинув ще 22.07.2022 року, на що суд першої інстанції увагу не звернув; до обвинувального акту не долучена розписка ОСОБА_13 про отримання нею копії обвинувального акту.

На підставі викладеного, захисник просить ухвалу суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині, доповнивши її мотивувальну частину посиланнями на інші порушення вимог КПК України.

Прокурор та представник потерпілого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 в апеляційних скаргах вказують, що вважають ухвалу незаконною та такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

В апеляційній скарзі посилаються на те, щосуд, в порушення вимог ст.31 КПК України не роз`яснив обвинуваченій положення частини другої цієї статті, чим порушив право сторони захисту на колегіальний розгляд кримінального провадження; обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні містить усі відомості, передбачені ч.2 ст. 191 КПК України та вимоги, передбачені ч.1 ст.291 КПК України; при встановленні анкетних даних підозрювана вказувала саме прізвище « ОСОБА_14 » та не повідомляла що нею його було змінено.

Враховуючи наведене, прокурор та представник потерпілого просять оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Обвинувачена ОСОБА_13 у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заявляла клопотання про її участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке було задоволено апеляційним судом, однак проведення судового засідання у режимі відеоконференції не вдалося з технічних причин у зв`язку з відсутністю інтернет-зв`язку з ОСОБА_13 .

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку захисника обвинуваченого, прокурора та представника потерпілого, які вважали за можливе розглянути справу за відсутності обвинуваченої, враховуючи те, що у розгляді справи приймає участь її захисник, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності обвинуваченої ОСОБА_13 .

Позиції учасників судового розгляду
Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора та представника потерпілого, які підтримали подані ними апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченої; думку захисника обвинуваченої, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Частиною першою ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до припису п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до положень ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Аналіз змісту обвинувального акту показав, що він містить анкетні відомості обвинуваченої та потерпілого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, розмір шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями та інші, передбачені законом відомості.

Апеляційний суд вважає, що в обвинувальному акті, зокрема у формулюванні обвинувачення, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, встановлені всі елементи складу кримінального правопорушення, а саме визначені суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона злочину, також визначено час, місце, мотиви, мету та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.13 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.
При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 24.11.2016 року у справі №5-328кс16.
У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980 року).
Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 року, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
Суд першої інстанції, мотивуючи підстави для повернення обвинувального акту посилався на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_13 не відповідає вимогам п.5, ч.1 ст.291 КПК України, оскільки не містить конкретне формулювання обвинувачення, що порушує гарантоване право обвинуваченої бути поінформованим про характер і причини обвинувачення та мати можливість підготуватися до захисту.
Разом з тим, з обвинувального акту убачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до ч.1 ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір завданої шкоди та пред`явлених цивільних позовів, викладено чітко і конкретно.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_13 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_13 не викликає сумнівів.
Висновки суду першої інстанції, що у зазначеному обвинувальному акті виклад фактичних обставин є ідентичним до формулювання обвинувачення, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта, оскільки діючий КПК України не забороняє при складанні обвинувального акту викладати фактичні обставини кримінального правопорушення ідентичними до формулювання обвинувачення.
Зважаючи на наведене, немає підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_13 є неконкретним, а тому належить визнати необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що формальне недотримання вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК вплинуло на право на захист ОСОБА_13 і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
Формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладаються в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.
Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого про те, що суд вийшов за межі, передбачені ст.314 КПК України в частині питань, які відносять до компетенції суду під час проведення підготовчого судового засідання, розпочавши вирішувати питання щодо кваліфікації дій обвинуваченої, що можливо лише під час судового розгляду, під час якого відповідно до ст.337 КПК України суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Апеляційний суд дійшов до переконання, що повертаючи обвинувальний акт з вищезазначених підстав, суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, що суперечить засадам кримінального судочинства.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої про те, що обвинувальний акт містить невірні дані щодо особи обвинуваченої та підозра відносно обвинуваченої та в подальшому і обвинувальний акт складені відносно іншої особи, оскільки обвинувачена уклала шлюб 04.09.2021 року з ОСОБА_11 та змінила прізвище на « ОСОБА_12 », адже зміна прізвища у зв`язку з укладенням шлюбу не свідчить про зміну фізичної особи як суб`єкта кримінального правопорушення та не звільняє таку особу від кримінальної відповідальності. Апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно пояснень прокурора, обвинувачена не повідомила орган досудового слідства про зміну свого прізвища після укладення шлюбу, що й обумовило зазначення її дошлюбного прізвища в обвинувальному акті. Більш того, такі недоліки можуть бути усунути судом шляхом уточнення анкетних даних обвинуваченої та не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту. Крім того, в іншому кримінальному провадженні, що перебуває у іншому суді, обвинувачена також не надала інформацію про зміну прізвища та перебуває обвинуваченою як « ОСОБА_14 ».

Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними посилання захисника обвинуваченої на те, що під час досудового розслідування орган досудового розслідування вдався до численних порушень вимог КПК України, які призвели до порушення прав підозрюваної та строк досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 сплинув ще 22.07.2022 року, оскільки це не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Посилання захисника обвинуваченої на те, що до обвинувального акту не долучена розписка ОСОБА_13 про отримання нею копії обвинувального акту спростовуються наявною у матеріалах кримінального провадження розписки, згідно якої обвинувачена в присутності понятих відмовилась отримувати копію обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову потерпілого (а.п.20). Крім того, чк передбачено вимогами ст.293 КПК України, копію обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову отримали захисники обвинуваченої, що підтверджується відповідними розписками (а.п.23-25).

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому суд першої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору в зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що, як наслідок, призвело до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження та потягло порушення принципу дотримання розумних строків.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Пункт 3 ч.1 ст.409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.7, 9 КПК України

Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають задоволенню, апеляційна скарга захисника обвинуваченої не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про його повернення прокурору, підлягає скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. 376, 392 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційні прокурора Приморської окружної прокуратури ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року про повернення прокурору для усунення недоліків обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0001014, внесеному до ЄРДР 23.07.2020 року скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акта у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3