Номер провадження: 11-кп/813/384/22
Номер справи місцевого суду: 509/3184/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000302, внесеного до ЄРДР 19.12.2012 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296; ч. 2 ст. 121; ч. 2 ст. 15 та п.п. 1, 5, 7, 12 ч. 2 ст. 115; п.п. 1, 5, 7, 8, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296; ч. 2 ст. 121; ч. 2 ст. 15 та п.п.1, 5, 7, 12 ч. 2 ст. 115; п.п.1, 5, 7, 8, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності, звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Арешт, накладений постановою слідчого прокуратури Одеської області від 02.08.2006 року, яким накладено арешт на все майно ОСОБА_7 та на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , скасовано.

Арешт, накладений постановою слідчого Біляївської міжрайонної прокуратури від 27.03.2006 року, яким накладено арешт на все майно ОСОБА_7 , скасовано.

Процесуальні витрати у розмірі 2527 гривень 12 копійок віднесено на рахунок Державного бюджету України.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до обвинувального акту вбачається, що останнє кримінальне правопорушення ОСОБА_7 було вчинено 20.02.2006 року. Відомості щодо вчинення особою нового кримінального правопорушення у матеріалах кримінального провадження відсутні. Таким чином, на момент розгляду кримінального провадження в суді строк притягнення до кримінальної відповідальності сплинув, а саме з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більш ніж п`ятнадцять років.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, звертає увагу на наступне:

- судом першої інстанції залишено поза увагою, що з 19.03.2006 року ОСОБА_7 в рамках вказаного кримінального провадження перебував у міжнародному розшуку до 01.08.2013 року, коли його було затримано уповноваженими органами Республіки Вірменія, що в свою чергу свідчить про неправильне застосування положень ст. 49 КК України, відповідно до якої, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилась від досудового розслідування або суду;

- судом також не з`ясовано вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим за час перебування обвинуваченого у розшуку на території Вірменії до затримання;

- судом не враховано, що звільнення від кримінальної відповідальності особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, носить факультативний характер. У цьому випадку питання про застосування (не застосування ) давності вирішується на розсуд суду. Також поза увагою суду залишилось ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, настання тяжких наслідків, вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою загально небезпечним способом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилаючись на викладене, прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та звільнення його від кримінальної відповідальності.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Прокурор в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Обвинувачений та захисник заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники судового провадження у судове засідання не прибули, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, однак відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, наведених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За частиною 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 15 років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що істотно позначається на досягненні мети покарання, виконанні завдань загальної і спеціальної превенції. Враховується також презумпція про втрату повністю або значною мірою суспільної небезпечності особи, яка тривалою законослухняною поведінкою після вчинення злочину демонструє своє виправлення. Покарання, призначене після того, як сплинув тривалий строк, є несправедливим актом, несумісним з принципом гуманізму, набуває рис необґрунтованої помсти з боку держави.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; 3) неухилення особи від слідства або суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296; ч. 2 ст. 121; ч. 2 ст. 15 та п.п.1, 5, 7, 12 ч. 2 ст. 115; п.п. 1, 5, 7, 8, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Апеляційний суд, звертає увагу на положення ч. 4 ст. 49 КК України, де визначено, що питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Аналіз змісту зазначеної правової норми свідчить про те, що закінчення 15-річного строку давності, передбаченого для особливо тяжких злочинів, є підставою не обов`язкового, а факультативного звільнення від кримінальної відповідальності.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції взяв до уваги лише те, що останнє інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_7 було вчинено 20.02.2006 року, тобто з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більш ніж п`ятнадцять років.

При цьому, з врахуванням того, що застосування давності до осіб, які вчинили особливо тяжкий злочин, є правом суду, а не його обов`язком, суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, мотивував свої висно вки лише формальним спливом 15-річного терміну, не врахувавши тяжкість вчиненого обвинуваченим, особи обвинуваченого, обставини справи, зокрема, перебування ОСОБА_7 в рамках вказаного кримінального провадження у міжнародному розшуку до 01.08.2013 року, тобто суд першої інстанції не навів відповідних обґрунтувань про доцільність застосування давності та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до ст. 288 КПК України при розгляді питання про звільнення від кримінальної відповідальності зобов`язаний з`ясувати думку потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Всупереч зазначеним нормам закону суд розглянув питання про звільнення ОСОБА_7 у відсутність потерпілих та не з`ясував їх думку щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

За таких обставин ухвала суду не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції під час якого необхідно розглянути провадження з дотриманням норм кримінального і кримінального процесуального закону, і, в залежності від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення у провадженні.

Пунктом 3 частини 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000302 від 19.12.2012 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296; ч. 2 ст. 121; ч. 2 ст. 15 та п.п. 1, 5, 7, 12 ч. 2 ст. 115; п.п. 1, 5, 7, 8, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0000302 від 19.12.2012 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296; ч. 2 ст. 121; ч. 2 ст. 15 та п.п. 1, 5, 7, 12 ч. 2 ст. 115; п.п. 1, 5, 7, 8, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3