Справа № 136/115/21
Провадження №11-кп/801/498/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 25 березня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Велика Глуша Любешівського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 15.03.2021 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 гривень, який замінено громадськими роботами строком на 60 годин відповідно до ухвали Липовецького районного суду Вінницької області від 31.05.2021, покарання відбув,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 15.03.2021, з урахуванням ухвали Липовецького районного суду Вінницької області від 31.05.2021, більш суворим покаранням за цим вироком, призначено обвинуваченому остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Зараховано відбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 15.03.2021, з урахуванням ухвали Липовецького районного суду Вінницької області від 31.05.2021, відповідно до ст.72 КК України, з розрахунку один день позбавлення волі за вісім годин громадських робіт, що становить 7 днів.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Скасований арешт на майно, накладений ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 15.01.2021 та вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 14 грудня 2020 року близько 10 год. 50 хв., перебуваючи біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з метою заволодіння чужим майном для власного збагачення за рахунок чужої власності, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно шляхом вільного доступу зайшов через незачинені вхідні двері на другий поверх вище вказаного будинку, де в одній із кімнат на дерев`яному столі помітив гаманець, який належить ОСОБА_9 з якого дістав грошові кошти в сумі 10 000 гривень та поклав їх собі до кишені, після чого з місця події зник та грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на суму 10000 гривень.
В апеляційній скарзі заступник керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_10 , не оспорюючи правильність кваліфікації діянь обвинуваченого та доведеність його винуватості, порушує питання про скасування вироку в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалення нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з урахуванням вимог ст. 89 КК України на день ухвалення вироку ОСОБА_7 вважається таким, що не має судимостей за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 15.03.2021, а тому суд безпідставно призначив йому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який покладався на розсуд суду, не заперечуючи проти позиції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, обґрунтований та учасниками судового провадження не оспорюється.

Разом з тим, суд першої інстанції, вірно призначивши покарання обвинуваченому за вчинене ним кримінальне правопорушення, припустився помилки, зарахувавши в строк відбування покарання відбуте покарання за попереднім вироком, яка зарахуванню не підлягає, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в

частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після

постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винуватий ще

і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення

попереднього вироку.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 раніше був

засуджений вироком Липовецького районного суду Вінницької області

від 15.03.2021 за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 60

неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн,

який ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 31.05.2021

замінено на 60 годин громадських робіт.

При цьому, на час вчинення ОСОБА_7 кримінального

правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (15.05.2020), воно

відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону України від № 4025-VI від

на 15.11.2011), відносилось до категорії злочинів середньої тяжкості.

Також, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 89 КК України (в редакції Закону України № 1698-VII від 14.10.2014), такими, що не мають судимості визнавалися особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Проте, Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав

чинності 01.07.2020, внесено зміни до ст. ст. 12, 89 КК України.

Так, на час ухвалення вироку Липовецьким районним судом Вінницької області від 15.03.2021 стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, а також на час ухвалення вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 25.03.2022, відповідно до ст. 12 КК України

(в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), кримінальне

правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України вже є кримінальним проступком.

Також, за правилами, передбаченими п. 2-1 ч. 1 ст. 89 КК України

(в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), такими, що не мають

судимості визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку,

після відбуття ними покарання.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 був

засуджений вироком Липовецького районного суду Вінницької області

від 15.03.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу, яке йому

ухвалою цього ж суду від 31.05.2021 замінено на громадські роботи та яке він

відбув повністю, у зв`язку з чим 03.08.2021 знятий з обліку Липовецького

районного сектору філії ДУ «Центр пробації».

Статтею 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і

караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються

законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього

діяння.

У відповідності до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну

відповідальність, що скасовує протиправність діяння, пом`якшує кримінально-

відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну

дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до

набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають

покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 89 КК України (в редакції Закону

України № 2617-VIII від 22.11.2018), на день ухвалення оскаржуваного вироку

від 25.03.2022 ОСОБА_7 вважається таким, що не має судимості за вироком

Липовецького районного суду Вінницької апеляційного суду від 15.03.2021,

тому суд, ухвалюючи оскаржуваний вирок, безпідставно призначив йому

остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст. 70 КК України.

За таких обставин, при ухваленні вироку від 25.03.2022 суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_7 , що є підставою для скасування вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 25 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Виключити з вироку вказівку про призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України та про зарахування відбутого ним покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 15 березня 2021 року.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4