Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/587/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 вересня 2022 року, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 20.11.2022 року включно,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження №0009749 про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України; ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України; ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189 КК України; ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 20 вересня 2022 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, в тому числі і ОСОБА_8 на строк два місяці, тобто до 20.11.2022 року включно. Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_8 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, санкція більш тяжкого покарання за ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років. Докази наявні у матеріалах кримінального провадження вказують на можливу причетність обвинуваченого до інкримінованих кримінальних правопорушень.

Інкриміновані кримінальні правопорушення є умисними, особливо тяжкими, за своєю суттю є корисливими, обвинувачений не працевлаштований, суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, є громадянином іноземної держави, тому існує вірогідність того, що обвинувачений, при застосуванні йому іншого, більш м`якого запобіжного заходу, задля уникнення відповідальності, може виїхати за межі України, а тому є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилятись від суду, перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.

Зміна запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт є неможливою, оскільки даний запобіжний захід не унеможливить спілкування обвинуваченого зі свідками і потерпілими та не виключить впив на них з метою зміни показів. Крім того, даний запобіжний захід не виключає можливість вчинення дій з метою переховування від суду.

Таким чином, районний суд прийшов до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, водночас інші запобіжні заходи не забезпечать виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим, а відтак є необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, в мотивувальній частині ухвали не зазначено аргументів на користь того, що обвинувачений може ухилятися від кримінальної відповідальності шляхом переховування від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, продовжувати злочинну діяльність крім тяжкості інкримінованого ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, ні стороною обвинувачення, ні судом першої інстанції, не наведено жодного доказу в обґрунтування продовження відносно нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання суд також не врахував фактичні обставини, які мають значення для справи це те, що підозра є необґрунтованою, виходячи з того, що в ній не зазначено всіх фактичних обставин справи.

Підозра ОСОБА_8 є необґрунтованою, адже обставини, викладені в ній, не підтверджуються жодними наданими суду доказами, а є лише припущенням досудового слідства, що згідно ст. 62 Конституції України трактується на користь підозрюваного.

Також суд не врахував важливу обставину при розгляді клопотання це те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази в обґрунтування ризиків заявлених стороною обвинувачення та судом, а саме те, що ОСОБА_8 здійснював вплив на когось зі свідків обвинувачення чи потерпілого, чи переховувався від суду, чи продовжував злочинну діяльність. В матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі вказані обставини, а тому, ризики, заявлені стороною обвинувачення, є не реальними, а абстрактними.

Також звертає увагу, що по справі допитані всі потерпілі, які повідомили, що ОСОБА_8 не здійснював відносно них ніяких протиправних дій. Допитані в судовому засіданні свідки повідомили, що вони не були очевидцями будь - яких протиправних дій ОСОБА_8 відносно інших осіб.

Крім того, на думку захисника суд лише формально врахував ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, а також, у відповідності до вимог КПК, не зазначив обставини чому не можливо застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, а ніж тримання під вартою.

Крім вище зазначеного, захисник звертає увагу суду, на тривале перебування обвинуваченого під вартою. В даній справі розумність строку тримання під вартою вже давно порушена, оскільки жодних нових доказів, які б підтверджували вину за цей час не встановлено, а можливості їх отримати вичерпані.

Також, при винесені ухвали, суд не в повній мірі врахував вимоги, передбачені статтею 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , позитивно характеризується по місцю проживання. Не зважаючи на всі ці обставини, не прийняв їх до уваги, відправивши ОСОБА_8 за грати ще на два місяці.

Заслухавши доповідь судді, захисника який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження на розгляді Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження №0009749 про обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України; ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України; ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189 КК України; ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України

У межах даного кримінального провадження до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово було продовжено.

Підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стало те, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення є умисними, особливо тяжкими, за своєю суттю є корисливими, обвинувачений не працевлаштований, суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, є громадянином іноземної держави, тому існує вірогідність того, що обвинувачений при застосуванні щодо нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, задля уникнення відповідальності, зможе виїхати за межі України. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, з огляду на особу обвинуваченого, визначає ризик переховування від суду.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, апеляційні вимоги захисника про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 годин 00 хвилин до 06 годин 00 хвилин не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не зазначена та не підтверджена належність житла обвинуваченому. Відсутня також згода власника зазначеного житла щодо перебування під домашнім арештом обвинуваченого за вказаною адресою.

Разом з цим відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_8 районний суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Посилання сторони захисту на те, що прокурором не надано доказів, які обґрунтовують обвинувачення ОСОБА_8 , не беруться до уваги колегією суддів, оскільки питання щодо доведеності вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень, яка ґрунтується на належних, допустимих та достатніх доказах, вирішується в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку у справі, а не на стадії її розгляду, зокрема, і під час вирішення питання про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисником у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала районного суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 не вбачає.

Керуючись статтями 177, 178, 331, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 вересня 2022 року, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 20.11.2022 року включно без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4