Справа № 944/4745/22
Провадження №1-кп/944/1017/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові, кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000087 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дернів Кам`янка-Буського району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , наказом №41 командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду номера обслуги кулеметного взводу 1 механізованого батальйону вказаної військової частини та поставлений на всі види забезпечення.
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 призваним за мобілізацією обвинувачений ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів тимчасового не виконання обов`язків військової служби та з метою тимчасового ухилення від її проходження, не отримавши дозволу відповідного начальника, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІV від 24.03.1999, в період з 01.07.2022 по 04.07.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 звернувся за медичною допомогою до лікарні у м. Кам`янка-Бузька, де проходив амбулаторне лікування в період з 05.07.2022 по 07.07.2022 та з 17.08.2022 по 31.08.2022. Обвинувачений ОСОБА_4 01.09.2022 добровільно з власної ініціативи прибув до ДБР яке розташоване у м.Львові і заявив про себе та вчинений ним злочин, чим припинив кримінальне правопорушення.
Тобто, обвинувачений ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не з`явився до військової частини НОМЕР_1 та не виконував свої службові обов`язки в період з 01.07.2022 по 04.07.2022, з 08.07.2022 по 16.08.2022 і з 01.09.2022 по 15.09.2022, та проводив свій час на власний розсуд.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та підтвердив факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5ст.407 КК України.
Крім цього, пояснив, що дійсно, він під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за мобілізацією у військовому званні «солдат», в період часу з 01.07.2022 по 04.07.2022, з 08.07.2022 по 16.08.2022 і з 01.09.2022 по 15.09.2022, обов`язки військової служби не виконував, та весь цей час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, заявив що надалі бажає проходити військову службу у ЗСУ.
Як встановлено у судовому засіданні, покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини провадження і судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З врахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши докази що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військової частини, в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5ст.407ККУкраїни доведена повністю, а його дії за ч.5 ст.407КК України кваліфіковано вірно.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину та відсутність заподіяної шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
З урахуванням наведеного, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.
Однак, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кимінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем служби, його відношення до вчиненого злочину, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України, його слід звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373-374, 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СУДДЯ: ОСОБА_1