Номер провадження: 11-сс/813/1249/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника власників майна ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 11.08.2022 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000303, внесеному до ЄРДР 27.07.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання дізнавача СД ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000303, внесеному до ЄРДР 27.07.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та накладено арешт, шляхом заборони відчудження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 27.07.2022 під час санкціонованого обшуку автомобіля марки «KIA SORENTO» з д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: полімерний zip-пакет, з наявною в ньому грудочко подібною речовиною бежевого кольору, полімерний zip-пакет, з наявними в ньому невідомими речовинами синього кольору в формі трикутників з відтисками черепу на одному боці та рискою на іншому, у кількості 11 штук, полімерний zip-пакет, з наявними в ньому невідомими речовинами синього кольору в формі трикутників з відтисками черепу на одному боці та рискою на іншому, у кількості 2 штук, полімерний zip-пакет, з наявними в ньому невідомими речовинами помаранчевого кольору з відтисками D/K на одному боці та головою примата на іншому, у кількості 2 штук, грошові кошти номіналом 500 гривень в кількості 20 шт., з серією та номером: АЄ9297409, ХБ8163847, АБ0581163, ХБ408579, ЦБ6507763, ХЕ3789284, ЄЗ6091273, ХЖ9622739, АВ3316821, ХИ7693925, ЄЗ7603707, ЯБ5688975, ЦБ1189161, ХЄ4872028, ХИ8066605, ХИ2416113, ХБ4745639, ВЖ4174729, ББ4278645, ЄЗ7850247, номіналом 1000 гривень в кількості 33 шт., з серією та номером: ЕГ8948359, АИ7697641, ЕА9227310, АЖ3463311, АГ4224523, ЕБ5397790, ЕГ0273866, ЕГ0272867, АЖ9483441, АИ7347792, АВ5255669, ЕА7946021, АВ568445, АИ7728739, АИ5266880, АЗ2131081, АВ6376493, АВ1624436, АЗ3130716, АЗ4931550, АД3646886, АЗ2577858, ЕА8623804, ЕА8623803, ЕА8623802 ЕА8623801, АБ1888005, АЗ514350, АЄ1732525, АЕ5772698, АЄ8577190, АА2649611, АЖ8983006, номіналом 100 доларів США в кількості 102 шт., з серією та номером: LB65151551H, MF64141421C, LB48801277L, MB28233942B, MH15857735A, MF85613157B, MF85613159B, MF85613158B, MF85613160B, MF85613161B, MF85613101B, MF85613102B, MF85613103B, MF85613104B, MF85613105B. MF85613106B, MF85613107B, MF85613108B, MF85613109B, MF85613110B, MF85613111B, MF85613112B, MF85613113B, MF85613114B, MF85613115B, MF85613116B, MF85613117B, MF85613118B, MF85613119B, MF85613120B, MF85613121B, MF85613122B, MF85613123B, MF85613124B, MF85613125B, MF85613126B, MF85613127B, MF85613128B, MF85613129B, MF85613130B, MF85613131B, MF85613132B, MF85613133B, MF85613134B, MF85613135B, MF85613136B, MF85613137B, MF85613138B, MF85613139B, MF85613140B, MF85613141B, MF85613142B, MF85613143B, MF85613144B, MF85613145B, MF85613146B, LB96281418R, PF19371990G, PB47839572J, PB47839571J, PС56566099A, PC29123494A, PC56566777A, JI26501726A, LA66357581B, PB97627890H, PB97627891H, PC56593373A, PС56593374A, LK95827793D, PK89550589D, PK89550590D, PK89550588D, PK89550587D, PA55871720A, MB96078137M, MI00640950A, ML62769558C, MB29404668J, LF35007919D, LL41239217J, LL41239218J, PG57732681A, ML30711783A, LE95242523A, LB69212488P, LK75138149C, LB94536145L, LB27854170A, LB76816939W, LK49402972C, MB41996836B, MF09069909G, PF99150749E, PB10954596K, HA00968319B, KB12099651F, KB05749009B, KB30197629H, KL37818166D, KB13960570H, KB75283387C, номіналом 50 доларів США в кількості 4 шт., з серією та номером: ML96139522A, MA24911776A, GE29026934A, AB89453299E та на автомобіль марки «KIA SORENTO» темно сірого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя, врахувавши правову підставу для накладення арешту на майно, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення та наслідки арешту, дійшов переконання про те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження неможливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 вказує на те, що оскаржувана ухвала в частині накладення арешту на автомобіль є незаконною з огляду на наступне:

- із клопотанням про арешт майна, всупереч вимогам ст. 64-2 КПК України звернувся дізнавач, а не прокурор;

- слідчий суддя розглянув клопотання про арешт майна без виклику власника майна ОСОБА_8 , окрім того, з порушенням строків, передбачених ст.ст. 172, 173 КПК України;

- в ухвалі слідчого судді та у клопотанні дізнавача відсутнє обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а рамках вказаного провадження нікому не повідомлено про підозру;

- слідчим суддею було безпідставно обмежено право власності ОСОБА_8 на автомобіль, що суперечить практиці ЄСПЛ;

Посилаючись на викладене вище, представник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді від 11.0.2022 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити дізнавачу у задоволенні клопотання. Скасувати арешт, накладений на автомобіль «KIA SORENTO» з д.н.з. НОМЕР_1 та скасувати заборону відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним автомобілем.
Окрім того, представником ОСОБА_7 подана апеляційна скарга в інтересах ОСОБА_9 , в якій посилається на те, що на грошові кошти арешт було накладено незаконно з огляду на такі обставини:
- ОСОБА_9 та будь-яким іншим особам не було повідомлено про підозру в рамках вказаного провадження;
- всупереч вимогам ст. 64-2 КПК України із клопотанням про арешт майна звернувся дізнавач, а не прокурор;

- слідчий суддя розглянув клопотання про арешт майна без виклику власника майна ОСОБА_9 окрім того, з порушенням строків, передбачених ст.ст. 172, 173 КПК України;

- в ухвалі слідчого судді та у клопотанні дізнавача відсутнє обґрунтування необхідності накладення арешту на майно. Водночас, дізнавач у клопотанні вказує на необхідність направлення грошових коштів на експертизу за експертною спеціальністю «Дослідження реквізитів документів», « Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів», тоді як відомості до ЄРДР були внесені за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту;

- грошові кошти, на які було накладено арешт є власністю ОСОБА_9 , вони були накопичені протягом тривалого часу, що підтверджується відповідними довідками з місць роботи та довідкою з пенсійного фонду України за період з 2000 про 2022.
Посилаючись на викладене вище, представник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді від 11.0.2022 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити дізнавачу у задоволенні клопотання. Скасувати арешт, накладений на грошові кошти. Скасувати заборону відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
У судовому засіданні апеляційного суду представник власників майна апеляційні скарги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, натомість прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарги та просила залишити оскаржувану ухвалу без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні,3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, зазначених вимог закону дотримався з огляду на наступне.
З матеріалів провадження вбачається, що сектором дізнання ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000303, внесеному до ЄРДР 27.07.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Як вбачається із клопотаненя дізнавача, 27.07.2022 приблизно о 10:10 було зупинено автомобіль марки «KIA SORENTO» темно сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 .. Під час проведення фільтраційних заходів та проведення поверхневої перевірки в сумці на грудях у гр. ОСОБА_9 було виявлено невідому порошкоподібну речовину бурого кольору, походження якої гр. ОСОБА_9 пояснити не зміг. Після чого ОСОБА_9 , знявши з себе вище вказану сумку закинув її до багажного відділу автомобіля марки «KIA SORENTO» темно сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 з метою приховування невідомої речовини яка можливо являється наркотичною, після чого на місце події було викликано слідчо-оперативну групу відділення поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській обл..
У подальшому, у зв`язку із невідкладним випадком, пов`язаним із врятуванням майна та безпосереднім переслідуванням особи, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення проведено невідкладний обшук автомобіля марки «KIA SORENTO» темно сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував на узбіччі за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, біля будинку №20, за участю ОСОБА_9 .
В ході проведення обшуку, в багажному відділі автомобіля марки «KIA SORENTO» з д.н.з. НОМЕР_1 , в чорній нагрудній сумці, в кишені було виявлено та вилучено речовини та грошові кошти, зазначені вище.
Зі змісту клопотання дізнавача вбачається, що метою накладення арешту є необхідність збереження речових доказів.
Що стосується апелянта відносно того, що всупереч ст. 64-2 КПК України із клопотанням про арешт майна звернувся дізнавач, а не прокурор, колегія суддів зауважує наступне.

Дійсно, ч. 2 ст. 64-2 КПК України визначає, що права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

При цьому, положення ч. 1 ст. 171 КПК України передбачають, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Системний аналіз зазначених вище норм кримінального процесуального закону свідчить про те, що вимоги ч. 1 ст. 171 КПК України щодо суб`єкта звернення з клопотанням про накладення арешту на майно є спеціальними по відношенню до загальних вимог ст. 64-2 КПК України, яка загалом визначає процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

За таких обставин, пріоритетному застосуванню в даному випадку, на переконання апеляційного суду, підлягають вимоги ч. 1 ст. 171 КПК України, які прямо визначають суб`єктів звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, тому клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні №0000303подано належним суб`єктом дізнавачем ОСОБА_10 .

Перевіряючи доводи апеляційних скарг відносно того, що в рамках вказаного провадження жодній особі не повідомлено про підозру, апеляційний суд зауважує наступне.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Так, постановою дізнавача СД СВ №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 від 21.07.2022 автомобіль «KIA SORENTO» та вилучені грошові кошти були визнані речовими доказами.
Що стосується посилання представника власників майна відносно необґрунтованого накладення арешту на грошові кошти та автомобіль, апеляційний суд зауважує наступне.
У судовому засіданні було встановлено, що у зв`язку із тим, що обсяг речовини МДМА у вилучених психотропних речовинах відноситься до великих розмірів, відповідно до затвердженого переліку, постановою дізнавача ОСОБА_10 вказане кримінальне провадження було перекваліфіковано на ч. 2 ст. 309 КК України, та на теперішній час триває досудове розслідування.
Водночас, за версією органу досудового розслідування, автомобіль «KIA SORENTO» з д.н.з. НОМЕР_1 був використаний для перевезення психотропних речовин, більш того, у вказаному автомобілі були вилучені грошові кошти. В подальшому, постановами дізнавача, від 28.07.2022 були призначені експертизи вказаних коштів за експертними спеціальностями «Дослідження реквізитів документів», «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів» з метою перевірки їх справжності.
Апеляційний суд приймає до уваги посилання апелянта відносно того, що розгляд клопотання був здійснений без виклику власників майна та з порушенням строків, передбачених ст.ст. 172-173 КПК України, однак зауважує, що вказані порушення не є істотними та безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали з огляду на викладені вище обставини.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування справи застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт мана є обґрунтованим та спів мірним, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.
Апеляційний суд також враховує, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
Разом з цим, у подальшому власник майна, або його представник, має право звернутися із клопотанням про скасування арешту в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційних скарг представника власників майна та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді відсутні.
Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
Апеляційні скарги представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 11.08.2022 про арешт майна, перелік якого міститься в мотивувальній частині ухвали, у кримінальному провадженні №0000303, внесеному до ЄРДР 27.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4