Справа № 192/193/22
Провадження № 1-кс/192/110/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області заяву захисника неповнолітнього ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 , головуючого під час розгляду клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні №0000001, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 січня 2022 року, відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Сурьско-Михайлівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

неповнолітнього ОСОБА_3 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ,

представника Служби у справах дітей ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Під час розгляду клопотання застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру, захисник подав заяву про відвід головуючому по справі - судді ОСОБА_5 , яка мотивована наявністю підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України для відводу.

У судовому засіданні захисник підтримав заяву про відвід з тих підстав, що у нього є сумніви щодо неупередженості головуючого під час розгляду даного кримінального провадження, оскільки ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2021 року в іншій справі, де головуючим був також суддя ОСОБА_5 , було частково задоволено клопотання про застосування заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , який був направлений до навчально-виховної установи, а саме: до професійного училища соціальної реабілітації терміном на 2 роки. В той же час суд апеляційної інстанції змінив вказану ухвалу, а тому захисник вважає, що існують підстави вважати, що головуючий суддя не є неупередженим, а також існує недовіра до нього, оскільки адвокат вважає, що існують ризики ухвалення ним заздалегідь неправомірного рішення по справі, яка зараз ним розглядається. Неповнолітній ОСОБА_3 та його законний представник підтримали думку захисника.
Прокурор та представник Служби у справах дітей заперечували проти задоволення заяви про відвід судді з тих підстав, що будь-яких обставин, що свідчать про упередженість головуючого при розгляді справи не встановлено. Просили відмовити в задоволенні заяви про відвід.

Потерпілий в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомив. Про час та місце розгляду заяви про відвід повідомлений належним чином. Особа, якій заявлено відвід в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином. З`ясувавши думку учасників провадження, суддя постановив здійснювати розгляд заяви про відвід за даною явкою учасників, оскільки неявка потерпілого та особи, якій заявлено відвід не перешкоджає розгляду такої заяви.

Вислухавши учасників провадження, ознайомившись із заявою про відвід судді, з матеріалами кримінального провадження, суддя вважає, що заява про відвід судді ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, неповнолітній та його захисник посилаються на те, що після постановлення суддею ОСОБА_5 ухвали під час розгляду іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , суддя постановив ухвалу про застосування до нього заходів виховного характеру та останній був направлений до навчально-виховної установи, а саме: до професійного училища соціальної реабілітації терміном на 2 роки. Під час постановлення такої ухвали головуючий суддя зробив висновок, що застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_7 та обмеження його дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього не буде мати належного результату, враховуючи, що матір не має впливу на поведінку ОСОБА_3 , до своїх обов`язків щодо виховання сина ставиться поверхово, що свідчить про нездатність в повній мірі забезпечити належну поведінку неповнолітнього. Крім того, суддя зазначив, що враховуючи той факт, що неповнолітній постійно ухиляється від навчального процесу, не відвідує навчальні заняття, ігнорує зауваження вчителів та адміністрації навчального закладу, тобто не піддається виховному впливу, тому суд вважає, що лише застосування такого примусового заходу виховного характеру, як направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи зможе забезпечити належне виховання, поведінку, освіту неповнолітнього. Застосування інших примусових заходів виховного характеру на думку суду не зможуть змінити поведінку неповнолітнього на краще і не призведе до виправлення неповнолітнього.

Також вважають, що зміна судом апеляційної інстанції вказаної ухвали свідчить про існування ризиків ухвалення суддею неправомірного рішення по справі, яка на даний час розглядається тим же головуючим суддею, який вже зробив висновки щодо поведінки неповнолітнього ОСОБА_3 , а обставини, які зазначені в клопотанні від 31 січня 2022 року є аналогічним тим, які вже були на розгляді судді ОСОБА_5 . Вказане, на їх думку, свідчить про обвинувальну лінію головуючого судді, що неприпустимо, та вказує на упередженість судді в кримінальному провадженні.

Під час розгляду заяви про відвід встановлено, що ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2021 року у справі № 192/2065/20 клопотання старшого слідчого Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні №0000559, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2020 року, відносно ОСОБА_3 було задоволено частково. Застосовано до неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи, а саме до професійного училища соціальної реабілітації терміном на два роки.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2022 року ухвалу суду першої інстанції змінено та застосовано до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру, які просив прокурор у відповідному клопотанні під час розгляду справи.
Суддя вважає, що оскарження постановленої суддею ОСОБА_5 ухвали, як і прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками такого оскарження по іншій справі, де вирішувалося питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 заходів виховного характеру в іншому кримінальному провадженні не можуть свідчити про упередженість головуючого під час розгляду іншої справи. Висновки, викладені суддею в ухвалі суду стосуються лише обставин справи, яка ним вже розглянута, а припущення сторони захисту щодо упередженості головуючого через те, що він приймає участь в розгляді іншої справи відносно ОСОБА_3 не є підставою для його відводу.

Суддя звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини.

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Одночасно суддя підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

За таких підстав, суддя вважає, що викладені в заяві про відвід судді ОСОБА_5 відомості не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву в його неупередженості під час розгляду даного кримінального провадження, а тому підстави для задоволення заяви про відвід відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви захисника неповнолітнього ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 , головуючого під час розгляду клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні №0000001, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 січня 2022 року, відносно ОСОБА_3 за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1