Справа № 333/8407/21
Провадження № 1-кп/333/329/22
ВИРОК
Іменем України

11 липня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, працює водієм у ТОВ «Альфа-Транс», зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 року, приблизно о 20-00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклої сварки із потерпілим ОСОБА_7 , під час словесного конфлікту наніс кулаком правої руки удар в область підборіддя, після якого ОСОБА_7 впав на землю. У подальшому, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, продовжив руками та ногами наносити удари потерпілому в область голови та тулубу.
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_7 отримав синець з раною і садном у ділянці підборіддя, який відповідно до висновку судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» кваліфікується, як легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 визнав свою вину повністю у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказане кримінальне правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, 15.07.2021 року, у вечірній час, він зайшов до своїх дітей, які проживають окремо з колишньої його дружиною за адресою: АДРЕСА_2 . До цього йому телефонувала теща, яка скаржилася на свого сусіда, який кричить на його дітей та висловлюється нецензурною лайкою. Коли сусід тещі потерпілий ОСОБА_7 вийшов зі свого будинку, він погукав його для того, щоб переговорити з приводу поведінки останнього, на яку скаржилася теща. Розмова відбулася на вулиця, біля будинку тещі. В той момент були присутні: він, його колишня дружина з дитиною, тесть, теща та потерпілий зі своєю дружиною. Під час розмови ОСОБА_7 дістав балончик із газом і почав розпилювати його навколо себе, таким чином, що вміст балончика попав і на оточуючих. Після цього, він вдарив потерпілого кулаком правої руки у підборіддя, після чого ОСОБА_7 впав на землю. У подальшому, коли останній вже лежав на землі, він декілька разів вдарив потерпілого ногою та кулаком правої руки в область голови та тулуба. У скоєному кається, просить вибачення у потерпілого. Цивільний позов ОСОБА_7 в частині матеріальних збитків визнає у повному обсязі, а в частині моральної шкоди лише частково, у розмірі 1500 2000 грн. Працює водієм, отримує мінімальну заробітну платню, готовий сплатити штраф, у разі його призначення як виду покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, а саме: ті, що викладені у формулюванні обвинувачення. Водночас, враховуючи наявність цивільного позову ОСОБА_7 та лише часткове його визнання обвинуваченим, суд вирішив докази, що стосуються цивільного позову дослідити у повному обсязі.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».
Враховуючи викладене, суд, допитав обвинуваченого, дослідив матеріали: судової медичної експертизи; що характеризують особу ОСОБА_5 .
Крім того, враховуючи посилання представника потерпілого на завдання потерпілому матеріальної та моральної шкоди судом було досліджено: довідку з КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ», протокол огляду предмету від 27.09.2021 року - диску для лазерних систем зчитування загальним розміром 700 МВ та відеозапис, що міститься на вказаному диску.
Також, суд намагався допитати з приводу завдання матеріальної та моральної шкоди потерпілого. Водночас, ОСОБА_7 на цей час є мобілізованим, проходить військову службу у лавах ЗСУ та перебуває з 21.03.2022 року у Харківській області, у зоні активних бойових дій. Від потерпілого поступила заява, в якій ОСОБА_7 просить судові засідання проводити без його участі, а усі питання, пов`язані щодо обґрунтування завдання моральної шкоди, поясне його представник.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду. Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_5 , відсутні.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини має постійне місце проживання та реєстрації, розлучений, має двох дітей на утриманні (2008 та 2015 року народження), офіційно працює, має постійний щомісячний дохід.
Враховуючи особистість обвинуваченого, запевнення останнього щодо можливості сплати штрафу, конкретні обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді штрафу.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 заявлений цивільний позов про майнову шкоду у розмірі 1199 грн. та моральну шкоду на суму 30 000 грн.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленим КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п.10 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Майнова шкода підтверджується матеріалами, доданими представником потерпілого до цивільного позову, а саме: довідкою з КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ». Тому, враховуючи вказаний доказ, а також визнання обвинуваченим майнової шкоди у повному обсязі, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити повністю, на суму 1199 грн.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 зазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на думку суду, повністю доведена.

Обґрунтовуючи цивільний позов представник потерпілого ОСОБА_4 вказав, що потерпілий ОСОБА_7 зазнав як фізичного болю, так і моральних страждань, адже короткочасно втратив працездатність, був вимушений проходити лікування та витрачати час і кошти на таке лікування. Додаткових моральних страждань завдало потерпілому й те, що кримінальне правопорушення фактично скоєне сусідами, з якими втрачені нормальні людські зв`язки, потерпілий не змозі захистити ні себе, ні свою дружину.
У судовому засіданні представник потерпілого зазначив, що ОСОБА_7 моральних страждань завдає той факт, що він на цей час захищає України від військової агресії з боку РФ, а фактично захистити себе, свою дружини від дій обвинуваченого не може і не зміг.
Суд вважає, що вказані обставини не викликають сумнівів. Оцінюючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з характеру й обсягу страждань, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , зміни нормального ритму життя, необхідності певний період часу витрачати на лікування та відновлення здоров`я.

Виходячи із засад виваженості та справедливості, відповідно до вимог ст.1167 Цивільного кодексу України, суд вважає позовні вимоги потерпілого щодо стягнення моральної шкоди необхідно задовольнити частково, а саме у сумі 25 000 грн.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню та речові докази відсутні, запобіжній захід на цей час до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_5 майнової шкоди у розмірі 1 199 грн. та моральної шкоди у розмірі 30 000грн. задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 1 199 (одну тисячу сто дев`яносто дев`ять) грн. та моральну шкоду у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1