Провадження №1-кс/760/6250/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 від 23 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000066 від 04 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 від 23 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000066 від 04 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що у провадженні відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України перебуває на досудовому розслідуванні кримінальне провадження №0000066 від 04 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

23 червня 2021 року детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000066 від 04 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, яку він отримав 30 червня 2021 року. Однак, вважає вказану постанову незаконною і передчасною, та такою, що підлягає до скасування.

Зазначив, що детектив ОСОБА_4 перед тим як закрити кримінальне провадження не вчинив наступних обов`язкових слідчих і процесуальних дій: не вніс до ЄРДР жодної статті вчиненого злочину, якими я кваліфікував протиправні дії фігурантів, а також які були зазначеними в описовій частині ухвали слідчого судді; досі не виконав вимог ухвали у судовій справі № 760/25505/20 від ЗО. 11.2020 року; не повідомив про початок досудового розслідування; не повідомив імен детективів і процесуальних керівників у даному кримінальному провадженні; не вручив витяги з ЄРДР; не вручив Пам`яток про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні; не визначив його процесуальний статус у даному кримінальному провадженні; не створював план проведення досудового розслідування та не затверджував його у свого керівника; жодного разу не допитав його у справі даного провадження; жодного разу не допитав існуючих свідків у справі даного провадження; жодного разу не допитав фігурантів у справі провадження у відповідності до піднятих мною питань у моїй заяві про вчинення кримінального правопорушення; досі не вніс до ЄРДР відомості моєї заяви за вих. № 4031/17 від 17.11.2020 року про вчинення кримінального правопорушення за кваліфікацією - за ст. 170, ч.2 ст. 367, ч.2 ст.256, ч.2 ст.366, ч.1 ст.396, ч.1 ст. 111,ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України; не проводив досудове розслідування за статтями вчиненого злочину - ст. 170, ч.2 ст. 367, ч.2 ст.256, ч.2 ст.366, ч.1 ст.396, ч.1 ст. 111, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України, які були зазначеними у моїй заяві про вчинення кримінального правопорушення; не повідомив прокурора САП про не підслідність НАБУ даного кримінального провадження; не розглянув подану ним заяву за вих. № 4155/19 від 19.01.2021 року в порядку ст. 220 КПК України; не надав йому відповіді в порядку ст.220 КПК України на подану заяву за вих. № 4155/19 від 19.01.2021 року; не розглянув подану заяву за вих. № 4351/26 від 26.04.2021 року в порядку ст. 220 КПК; не надав відповіді в порядку ст.220 КПК України на подану мною заяву за вих. № 4351/26 від 26.04.2021 року; не розглянув подану ним заяву за вих. № 4351/26-3 від 24.05.2021 року в порядку ст. 220 КПК; не надав йому відповіді в порядку ст.220 КПК України на подану ним заяву за вих. № 4351/26-3 від 24.05.2021 року; не розглянув подану ним заяву за вих. № 4384/30 від 30.06.2021 року в порядку ст. 220 КПК; не надав відповіді в порядку ст.220 КПК України на подану заяву за вих. № 4384/30 від 30.06.2021 року; у своїй протиправній Постанові від 23.06.2021 року неправдиво зазначив, що нібито пропонував проведення допиту у даному кримінальному провадженні, поміж тим зізнаючись, що пропозиція стосувалася допиту в якості свідка, в той час як у кримінальній справі досі немає постанови про не визнання мене потерпілим у даному кримінальному провадженні; у своїй протиправній постанові від 23.06.2021 року неправдиво зазначив, що нібито неодноразово пропонував йому проведення допиту у даному кримінальному провадженні, що не відповідає дійсності і чому немає у справі провадження жодного припустимого і належного доказу; у своїй протиправній постанові від 23.06.2021 року неправдиво зазначив, що нібито пропонував йому проведення допиту у даному кримінальному провадженні, однак буцім то так і не дочекавшись моєї явки він прийняв повторне рішення про закриття провадження, що не узгоджується із положенням Кримінально-процесуального Кодексу (насправді ж Кодексом передбачений привід і накладення грошового стягнення, чого детектив з незрозумілих мені причин не застосував); не дослідив і не надав правової оцінки кожному із фактів, які він зазначав у своїй заяві за вих. № 4031/17 від 17.11.2020 року про вчинення кримінального правопорушення;
не провів жодного перехресного (одночасного) допиту із фігурантом у кримінальному провадженні; не призначив для мене судово-медичної експертизи за фактами отриманого ушкодження здоров`я; не надав йому можливості долучити до провадження наявні докази вчиненого злочину; не надав можливості долучити до провадження документи, які доказують факти отриманого мною матеріального і морального збитку у даному кримінальному провадженні тощо.
Також вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.110 КПК України, оскільки у ній відсутні: реєстраційний номер та дата реєстрації постанови; опис його заяви про вчинені кримінальні правопорушення; перелік проведених слідчих дій; причини не проведення допиту заявників, свідків, потерпілих; причини не проведення експертизи наявних доказів; правова оцінка фігурантам у справі провадження; правова оцінка доказам у справі провадження; підпис керівника підрозділу; печатка органу досудового розслідування.

Крім того вважає, що оскільки детектив не вніс до ЄРДР відомості його заяви про вчинення злочину, то відповідно відлік часу у досудовому розслідуванні ще не наступив.

У судовому засіданні 27 вересня 2021 року скаржник ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити. 19 жовтня 2021 року ОСОБА_3 не з`явився, проте подав до суду клопотання про продовження розгляду скарги без участі скаржника, в якому вказав, що підтримує скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити.

Старший детектив Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 у судові засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги, проте надіслав слідчому судді матеріали кримінального провадження та письмові заперечення, в яких просив розглядати подану скаргу у його відсутності та відмовити у задоволенні поданої скарги.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у відсутності детектива НАБУ.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000066 від 04 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі; 4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України; 9-1) існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності; 10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до абз. 2 п.10 ч.1 ст.284 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч.1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Під час судового розгляду скарги встановлено, що у провадженні відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України перебуває на досудовому розслідуванні кримінальне провадження №0000066 від 04 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

23 червня 2021 року детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000066 від 04 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з існуванням не скасованої постанови слідчого про закриття кримінального провадження щодо того самого діяння, що розслідувалось з дотриманням вимог щодо підслідності, а саме №0000350 від 25 квітня 2019 року.

З метою з`ясування питання щодо дотримання слідчим вимог законодавства та з метою перевірки оскаржуваної постанови на предмет її відповідності вимогам ст.110 КПК України, слідчим суддею були досліджені матеріали кримінального провадження №0000066 від 04 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи скаржника щодо необґрунтованості постанови та її невідповідності вимогам процесуального законодавства знайшли своє підтвердження.

Так, слідчим суддею встановлено, що 17 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернувся до керівника УВК НАБУ ОСОБА_5 із заявою №4031/17 від 17.11.2020 року про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за правовою кваліфікацією - ст.170, ч.2 ст.367, ч.2 ст.256, ч.2 ст.366, ч.1 ст. 396, ч.1 ст.111, ч.2 ст. 15, ч.5 ст.27 КК України.
Оскільки дані відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у листопаді 2020 року ОСОБА_3 звернувся в порядку ст.303 КПК України до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/25505/20 від 30.11.2020 року (та ухвалою від 06.01.2021 року про виправлення описки) було зобов`язано уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України вжити дії щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей на підставі заяви ОСОБА_3 за вих. №4031/20 від 17.11.2020 про вчинення кримінального правопорушення.
04 лютого 2021 року на виконання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2020 року у справі №760/25505/20 (та ухвали від 06.01.2021 року про виправлення описки) було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, н підставі заяви ОСОБА_3 за вих. №4031/20 від 17.11.2020 про вчинення кримінального правопорушення.
23 червня 2021 року детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000066 від 04 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з існуванням не скасованої постанови слідчого про закриття кримінального провадження щодо того самого діяння, що розслідувалось з дотриманням вимог щодо підслідності, а саме №0000350 від 25 квітня 2019 року.

Вказана постанова обґрунтована тим, що 09 квітня 2019 року ОСОБА_3 звертався до НАБУ із заявою №3137/09 про вчинення працівниками НАБУ ОСОБА_6 і ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.256, ч.2 ст.367, ч.2 ст. 366, ч.1 ст.396, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України. Оскільки відомості, які містились у заяві, не були внесені до ЄРДР, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.04.2019 у справі № 760/10490/19 було задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано службову особу НАБУ, до компетенції якої входить внесення відомостей до ЄРДР, не пізніше 24 годин після отримання копії ухвали внести до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, зазначені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 09.04.2019.

25 квітня 2019 року на виконання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.04.2019 детективом Управління внутрішнього контролю НАБУ були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України, на підставі заяви ОСОБА_3 № 3137/09 від 09.04.2019 та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000350.
31 серпня 2020 року кримінальне провадження №0000350 від 25 квітня 2019 року було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України через відсутність у діяннях ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст.170, ч.2 ст.256, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365, ч.2 ст.366, ч.2 ст.367, ч.2 ст.382, ч.3 ст.382, ч.1 ст.396, ч.1 ст.396 КК України.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000066 від 04 лютого 2021 року детективом було встановлено повну ідентичність (по суті, за змістом, вимогами та посиланнями на нормативні акти) заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення №4031/17 від 17.11.2020 заяві ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення №3137/09 від 09.04.2019, відрізняючись лише датою та вихідним номером.
При цьому в межах кримінального провадження №0000350 від 25 квітня 2019 року було досліджено всі факти, про які зазначав ОСОБА_3 у своїй заяві №3137/09 від 09.04.2019 та прийнято рішення про закриття кримінального провадження через відсутність в діяннях працівників НАБУ кримінальних правопорушень, передбачених ст.170, ч.2 ст.256, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365, ч.2 ст.366, ч.2 ст.367, ч.2 ст.382, ч.3 ст.382, ч.1 ст.396, ч.1 ст.396 КК України.

Проте слідчий суддя не може погодитися з таким висновком старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 , адже заяви про вчинення злочину №3137/09 від 09.04.2019 та №4031/17 від 17.11.2020 не є ідентичними, оскільки остання містить також прохання внести відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.111 КК України, яке не було предметом дослідження під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000350 від 25 квітня 2019 року.

Крім того, уповноваженою службовою особою НАБУ так і не були виконанні вказівки, зазначені в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/25505/20 від 30.11.2020 року (та ухвалі від 06.01.2021 року про виправлення описки) щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей на підставі заяви ОСОБА_3 за вих. №4031/20 від 17.11.2020.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що без виконання вказівок, зазначених в ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2020 року щодо внесення всіх відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 17.11.2020 року, в якій останній стверджував про вчинення декількох кримінальних правопорушень, а не лише про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, неможливо перевірити обставини дотримання детективом процесуального порядку закриття кримінального провадження, а також наявності підстав для його закриття.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена детективом постанова про закриття кримінального провадження від 23 червня 2021 року ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та як наслідок передчасним висновкам, викладеним у ній. Також постанова детектива обґрунтована висновками, протилежними встановленим обставинам справи, та не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим статтями 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування.

Керуючись статтями 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 від 23 червня 2021 про закриття кримінального провадження від 23 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000066 від 04 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1