Справа № 216/5859/21
провадження 1-кп/216/426/22
ВИРОК
іменем України

31 березня 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000244 від 29 березня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, перебуває в зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_4 , користуючись тим, що тривалий час перебуває з потерпілим ОСОБА_7 в дружніх довірливих відносинах, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого шляхом обману, переслідуючи мету наживи, діючи з корисливих спонукань, попросив ОСОБА_7 дати йому в позику кошти, пояснивши при цьому, що має намір використати їх для розвитку власного бізнесу, в тому числі для розвитку ТОВ «ЄСП-АГРО», на що потерпілий ОСОБА_7 будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_8 , погодився надати останньому позику, вважаючи при цьому, що надає її для розвитку бізнесу. 05 вересня 2015 року, в денний час доби, ОСОБА_8 , діючи з метою шахрайства, знаходячись в будинку ОСОБА_7 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном - грошовими коштами шляхом обману, переслідуючи мету наживи, з корисливих спонукань, ввійшовши в довіру до ОСОБА_7 , повідомив останньому про те, що йому необхідні значні кошти для розвитку власного бізнесу, в тому рахунку ТОВ «ЄСП-АГРО», на що ОСОБА_7 , будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 , передав останньому у присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у позику грошові кошти в сумі 500 000 доларів США (п`ятсот тисяч доларів США), що в еквіваленті становить 11007786,5 грн., для вказаних ним вигаданих потреб розвитку бізнесу. Але, ОСОБА_4 заздалегідь не маючи наміру на повернення позики, в дійсності зазначені гроші на розвиток підприємницької діяльності не направив, а використав їх на власний розсуд для придбання особистих матеріальних цінностей та на поліпшення свого матеріального становища, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 500000,00 доларів США (що в еквіваленті згідно з довідкою Національного банку України, офіційний курс гривні, встановлений Національним банком України, до 100 доларів США становив: 05.09.2015 року - 2201,557 гривень, що складає 11007786.5 грн.).

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживанням довіри (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав у повному обсязі, одночасно з цим, надавши наступні пояснення. Зокрема, обвинувачений пояснив, що раніше був знайомий з потерпілим. В 2015 році звернувся до потерпілого за фінансовою допомогою та попросив 500 тис. доларів для ведення господарської діяльності, пов`язаної з фермерством. Зобов`язався повернути до 2016 року, але цей строк переносився до 2019 року. Далі, вирішив з ОСОБА_11 придбати нерухомість в м. Одесі та у м. Прага, а також придбати автівку «Mercedes-Benz CLA». У ТОВ «ЄСП-АГРО» та ТОВ «СОМ-АГРО» був єдиним засновником, в грудні 2020 року продав їх. В серпні 2020 року квартиру переоформили на ОСОБА_12 , щоб отримати кредит в Європейській банківській установі, але кредит оформити не вдалось, ані йому, ані ОСОБА_11 зі ОСОБА_12 . Гроші передавав ОСОБА_11 , та вона витрачала їх на придбання майна. У вчиненому злочині обвинувачений щиро покаявся, осудивши свої дії та усвідомивши суспільну небезпечність вчиненого діяння.

Поряд з цим, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що знайомий з обвинуваченим. На протязі 2015 року обвинувачений отримував від нього грошові кршти, буцімто для ведення бізнесу, придбання нерухомості. Обвинувачений частково повертав гроші, але в незначному розмірі. Гроші у сумі 500 тис. доларів передав обвинуваченому у себе вдома, той написав розписку у присутності свідків подружжя ОСОБА_13 . В 2019 році попросив повернути борг у повному обсязі, але ОСОБА_4 йому нічого не повернув, лише давав обіцянки. Згодом дізнався, що обвинувачений на його гроші придбав нерухомість та витратив їх на себе, свою дружину та її доньку.

Крім цього, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що знайома з потерпілим близько 15 років, з обвинуваченим не знайома. В 2015 році потерпілий у її присутності та присутності її чоловіка передав обвинуваченому 500 тис. доларів США в борг на декілька років, обвинувачений написав розписку, але гроші не повернув.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що знайомий з потерпілим близько 30 років, з обвинуваченим не знайомий. В 2015 році потерпілий у його присутності та присутності його жінки передав обвинуваченому 500 тис. доларів США в борг на декілька років, обвинувачений написав розписку, але гроші не повернув.

Зазначені покази обвинуваченого, потерпілого та свідків вважаються судом достовірними та суд приймає їх до уваги, оскільки вони є послідовними, логічними та доповнюють один одного, також вони узгоджуються з іншими письмовими доказами по справі та вказують на обвинуваченого, як на особу причетну до вчинення даного злочину.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження доказами зібраними під час досудового розслідування, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме, вина обвинуваченого підтверджена такими доказами:

- розпискою від 05.09.2015 в якій зазначено, що обвинувачений, в присутності свідків подружжя ОСОБА_13 , отримав від потерпілого грошові кошти у розмірі 500 тис. доларів США, зі сплатою відсотків 1,7% в місяць; зобов`язався повернути у повному або частковому обсязі до 01.07.2016;

- роздруківкою з інтернет-сайту по продажу нерухомості, в якій розміщено інформацію з продажу трикімнатної квартири, площею 102 кв.м. у АДРЕСА_2 ;

- інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.04.2021, з якої вбачається, що право власності на квартиру, у АДРЕСА_2 зареєстровано на ОСОБА_12 на підставі договору дарування від 03.08.2020. Дану квартиру було визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні;

- інформаційною довідкою з сервісного центру МВС України від 27.03.2021, з якої вбачається, що ОСОБА_12 на праві власності належить автомобіль «Mercedes-Benz CLA 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який у подальшому було визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні;

- протоколом обшуку від 21.05.2021, в якому зазначено, що під час обшуку квартири АДРЕСА_3 , який проводився у присутності ОСОБА_11 та понятих, були виявлені документи, а саме: трудова книжка, медична довідка та свідоцтво про народження, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , також виявлено планшет та мобільний телефон;

- протоколом огляду від 14.04.2021, в якому зазначено, що ОСОБА_4 добровільно надав працівникам поліції свій мобільний телефон для огляду. Також обвинувачений пояснив, що у нього, у месенджері «Viber», мається переписка з його дружиною ОСОБА_11 , а саме, встановлено, що спілкування починається з 09.04.2021 та закінчується 20.08.2021; згідно з текстом повідомлень обвинувачений спілкувався з дружиною з приводу продажу квартири у м. Одеса та квартири у Чехії.

Таким чином, даними письмовими доказами у їх сукупності повністю підтверджуються кваліфікація вчиненого злочину, а також обставини його вчинення, а саме, щодо місця, часу та послідовності подій, що відбулись, а також вказують на обвинуваченого як на особу, причетну до вчинення цього злочину. Крім того, зазначені докази узгоджуються з показами обвинуваченого, потерпілого та свідків, що вказує на їх достовірність і повноту та підтверджує винність ОСОБА_4 у вчиненому злочині.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а дії його відповідають складу злочину, передбаченого частиною 4 статті 190 КК України, і правильно кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом зловживанням довіри (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Вивчаючи особу винного, шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що обвинувачений на момент вчинення ним інкримінованого йому злочинного діяння раніше не судимий, має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, перебуває у зареєстрованому шлюбі, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проте на його утриманні перебуває мати-пенсіонер, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченими вчинено особливо тяжкий злочин.

До обставин, які пом`якшують покарання і встановлені у даній кримінальній справі, суд відносить щире каяття.

Обговорюючи питання про міру покарання відносно ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також особу обвинуваченого і обставину, яка пом`якшує його покарання, наведену судом вище у вироку, у зв`язку з чим, враховуючи санкцію ч. 4 ст. 190 КК України, вважає що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та таке покарання сприятиме його виправленню і попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також буде необхідним і достатнім, тому вважає необхідним застосувати до обвинуваченого приписи ст.ст. 75, 76 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з встановленням йому випробувального терміну.

Крім цього, в рамках зазначеного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 та цивільних відповідачів ОСОБА_11 і ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на загальну суму 11007786,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що в результаті злочинних, протиправних дій обвинуваченого, а саме, шахрайства, останній заволодів грошовими коштами потерпілого. В свою чергу, відповідачі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знали про боргові зобов`язання обвинуваченого, власних коштів на придбання як рухомого так і нерухомого майна вони не мали, проте безперешкодно користувались позиченим коштами. Таким чином, оскільки до вчинення даного злочину причетний обвинувачений ОСОБА_4 , а ОСОБА_11 разом зі своєю донькою ОСОБА_12 безперешкодно користувались коштами, які їм передавав обвинувачений, з них й слід стягнути завдану матеріальну шкоду у солідарному порядку.

Потерпілий ОСОБА_7 під час розгляду справи позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник потерпілого, адвокат ОСОБА_6 , підтримав позицію свого клієнта.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник позов визнали у повному обсязі, зокрема, обвинувачений пояснив, що дійсно брав у борг грошові кошти у потерпілого на розвиток агробізнесу, проте потім вирішив придбати нерухомість, щоб потім вигідно її продати та повернути борг. Позичені у потерпілого грошові кошти передавав своїй дружині ОСОБА_11 та її донці ОСОБА_12 , оскільки вони власних коштів не мали, ніколи вжитті не працювали, фактично перебували на його утриманні. На ці кошти ОСОБА_11 придбала квартири у м. Одесі та у м. Празі, та автомобіль, потім переоформила їх на свою доньку. Коли почав казати, що треба продати вказане майно, аби повернути борг, почались труднощі. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 всіляко уникали розмов з цього приводу та не хотіли продавати майно.

Разом з цим, цивільні відповідачі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 позов не визнали у повному обсязі, при цьому, ОСОБА_11 надала письмові пояснення, в яких зазначила, що вона не є обвинуваченою у цій справі, тому суд не мав права приймати до провадження цей позов. Також фактичні обставини, які зазначені у позові не відповідають дійсності, а саме, що квартира у м. Одесі та автомобіль було придбано, наче б то, за кошти ОСОБА_7 . Вказує, що дане майно було придбано за кошти раніше проданого житлового будинку у м. Кривому Розі, який належав обвинуваченому, їй та її донці на праві спільної часткової власності, а також, за власні кошти її доньки ОСОБА_12 , яка з 2013 року проживає та працює у Чехії. Також зазначає, що з кінця 2020 року обвинувачений ОСОБА_4 морально та фізично почав тиснути на неї, аби вона продала свою нерухомість, щоб заплати борг ОСОБА_7 . До спільних справ обвинуваченого та потерпілого особисто вона ніякого відношення не має, тому відмовляється продавати своє майно чи майно доньки. В свою чергу, ОСОБА_12 зазначила, що з 2013 року проживає та працює у Чехії, має непоганий та достатній заробіток. З цього часу матеріально підтримує свою матір. Квартиру в м. Одеса вона купила для своєї матері за власні, зароблені кошти. Потерпілого вона не знає, ніяких документів з ним не підписувала, грошові кошти у борг не брала.

Суд, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи і докази, здобуті у даній справі в частині цивільного позову дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 80 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Таким чином, повно та всебічно, безпосередньо та об`єктивно дослідивши та оцінивши всі надані сторонами докази з точки зору їх належності і допустимості, а також достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що заявлені потерпілим ОСОБА_7 позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Поряд з цим відповідачі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 жодного разу не з`явились до суду для надання пояснень по суті заявленого позову, будь-яких письмових доказів, щодо джерела походження грошових коштів на придбання нерухомості та автомобілю до суду не надали, внаслідок чого пояснення ОСОБА_12 , про те, що остання придбала квартиру в м. Одеса за власні, зароблені кошти не витримують критики з боку «стороннього спостерігача», тому судом до уваги не беруться як такі, що є недостовірними та неправдивими. Не правдивими, на думку суду, є й твердження ОСОБА_12 про те, що остання придбала квартиру саме для своєї матері, адже, як вбачається з матеріалів справи, в подальшому, дана квартира на підставі договору дарування була переоформлена на саму ж ОСОБА_12 .

Оскільки, судом з достовірністю встановлено, що діями як обвинуваченого ОСОБА_4 , так і його дружини ОСОБА_14 разом з донькою ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_7 була заподіяна матеріальна шкода, в силу вимог ст. 1166 ЦК України, вона повинна бути відшкодована у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 61, 63, 65, 66, 190 ч. 4 Кримінального кодексу України, ст.ст. 100, 128, 369-376, 392, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом в 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ОСОБА_12 , РНОКПП: НОМЕР_4 , які зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину, у розмірі 11007786,00 грн (одинадцять мільйонів сім тисяч сімсот вісімдесят шість гривень).

Речові докази: квартиру АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_12 , яку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №000244 на підставі постанови від 04.05.2021 та автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі CLA200, 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_6 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_12 який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №000244 на підставі постанови від 04.05.2021 повернути законним володільцям.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.

Вирок ухвалено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_16