Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/172/22
номер провадження 1-кп/695/235/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2022 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області про закриття кримінального провадження № 0000628 від 24.05.2017,

в с т а н о в и в:

19.01.2022 до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області про закриття кримінального провадження № 0000628 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальний проступок та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, в якому вказано наступне.

У провадженні сектору дізнання Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000628 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.04.2017 близько 16.00год. в с. Вознесеньске, Золотоніського району, Черкаської області невідома особа нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_4 , 1951 року народження. Згідно акту-судово медичного дослідження №05-801/140 від 28.04.2017 №825 у ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження: у вигляді набряку м`яких тканин, синець обличчя. В ході досудового розслідування вжито всіх заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та здобуто достатньо фактичних даних, що дозволяють у визначеному законом порядку прийняти законне процесуальне рішення, проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на розкриття факту вчинення кримінального проступку та встановлення особи, яка б могла вчинити даний кримінальний проступок, однак позитивного результату здобуто не було. Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання про закриття кримінального провадження та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала з приводу задоволення клопотання про закриття кримінального провадження № 0000628 від 24.05.2017. Вказала, що тілесні ушкодження 27.04.2017 о 16.00 год. їй наніс ОСОБА_6 .

Заслухавши прокурора та потерпілу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та клопотанням про закриття кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Положення ч.ч.1, 2, 4 ст. 284 КПК України встановлюють, що кримінальне провадження закривається в разі не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, а кримінальне провадження закривається судом з цієї підстави за клопотанням прокурора.

Статтею 2 КПК України регламентовано, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції.

У статті 22 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України не містить чітко визначеного переліку вимог до форми та змісту клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в разі не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, але питання звільнення від кримінальної відповідальності розкрито у §2 Глави 24 «Закінчення досудового розслідування. Продовження строку досудового розслідування» КПК України, де у ст.287 закону викладені вимоги до клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, за ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, до яких зокрема відноситься законність.

Отже, на переконання суду, при складенні клопотання про закриття кримінального провадження в разі не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, прокурору за аналогією права слід керуватися ст.ст.286-287 КПК України, задля дотримання форми і змісту зазначеного клопотання, порядку його направлення до суду.

Згідно з ч. 4 ст. 288 КПК України, у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку, а ч. 1 ст. 287 цього ж Кодексу передбачає, що у клопотанні прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності, поміж іншого, викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання підозри, розмір завданої кримінальним правопорушення шкоди та відомості про її відшкодування, вказуються докази, які підтверджують факт вчинення особою кримінального правопорушення, а також відомості про ознайомлення з клопотанням потерпілого та його думка щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Необхідно також зауважити на тому, що в аспекті неможливості встановлення особи, причетної до кримінального правопорушення, та за внесеними до ЄРДР відомостями у даному випадку, після ухвали слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2020 про скасування постанови слідчого про закриття даного кримінального провадження, прокурором з дня винесення вказаної вище ухвали не надано відповідного доручення органу досудового розслідування на проведення слідчих (розшукових) дій зі встановлення такої особи. І лише 11.06.2021 допитано свідка ОСОБА_6 та 03.08.2021 інспектором СД Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи.

Підставою закриття кримінального провадження, відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України є невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності. Вказана норма КПК України передбачає невстановлення винуватої особи, як обов`язкову підставу для закриття кримінального провадження, проте у поданому потерпілою ОСОБА_4 поясненні вказана особа, яка вчинила протиправні дії, тобто причетна особа встановлена.
Відповідно до ст..ст. 283, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Внесення змін до КПК України, зокрема шляхом доповнення частини першої статті 284 цього Кодексу пунктом 3-1, не звільняють дізнавача та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства" та введена в дію 17.10.2019, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження 0000628 від 24.05.2017, шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить усталеній практиці ЄСПЛ,завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Згідно зі ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ в рішенні у справі «Андрєєва проти України» від 29.01.2019 зауважив, що згідно з усталеною практикою Суду, досудове розслідування має відповідати мінімальним стандартам ефективності, які включають в себе незалежність, належність і ретельність, оперативність і розумну швидкість, громадський контроль та участь заявників чи потерпілих.

Як вбачається з клопотання прокурора, кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до ст.12 цього Кодексу, відноситься до кримінальних проступків.

Разом з тим, вказуючи у клопотанні на закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченими у ч.1 ст.49 КК України, прокурор у даному випадку, зважаючи на те, що у цьому кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), помилково застосував зазначені положення закону України про кримінальну відповідальність та не урахував правові позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові від 05.04.2021 по справі №328/1109/19, щодо кримінально-правового змісту ч.2 ст.49 КК.
Зокрема, у випадку не встановлення протягом досудового розслідування (дізнання) особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), застосування до невстановленої особи диференційних строків давності, передбачених ч.1 ст.49 КК України (п.п.1, 2 у разі вчинення кримінального проступку два і три роки, відповідно), уявляється неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а у такому разі, - слід керуватися загальними строками давності притягнення до кримінальної відповідальності, визначеними у ч.2 ст.49 цього ж Кодексу (з часу вчинення кримінального проступку 5 років).

Приймаючи до уваги наведені обставини суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 25, 49, 283, 284, 371, 372 КПК України суд,

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000628 від 24.05.2017, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальний проступок та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Матеріали кримінального провадження № 0000628 від 24.05.2017 повернути до Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області для організації подальшого проведення досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1