Справа № 621/3461/19
Пр. № 1-кп/621/28/22
ВИРОК
08 серпня 2022 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
головуючий - суддя ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
за відсутності потерпілої ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Комсомольське Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середньо-технічну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий,
у злочині, передбаченому частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України,
21 жовтня 2019 близько 18:17 години в АДРЕСА_2 , між ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 , виникла сварка, яка перейшла в конфлікт під час якого у ОСОБА_4 , виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Того ж дня та часу, ОСОБА_4 , реалізуючи зазначений умисел, не передбачаючи можливості настання смерті останнього, хоча повинен був та міг передбачити, та не маючи умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, навмисно наніс удар кулаком в область голови ОСОБА_7 , внаслідок чого останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, впав на бетонну поверхню. Після чого, коли ОСОБА_7 , підвівся та знову підійшов до ОСОБА_4 , останній, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання смерті ОСОБА_7 , розуміючи свою перевагу на останнім, зі значною силою відштовхнув ОСОБА_7 , в грудну клітину руками, в результаті чого останній впав та зазнав удару потиличною частиною голови об асфальтобетонну поверхню, в послідуючому ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих травм помер в КНП «Зміївська ЦРЛ».
В результаті дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , були спричинені наступні тілесні ушкодження: синець в правій навколо очній області, що відноситься до легких тілесних ушкоджень; тяжкі тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у формі ділянки травматичного набряку м`яких тканин у потиличній області праворуч та ліворуч, кровопідтечності з крововиливами в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в правій і лівій потиличній області, травматичні внутрішньо черепні крововиливи з наявністю згортків крові тім`яно-потиличній області праворуч та ліворуч, набряк, набрякання головного мозку з дислокацією стволової частини.
Причиною смерті ОСОБА_7 стала закрита черепно-мозкова травма у формі травматичних внутрішньочерепних крововиливів, що ускладнилося в своїй течії розвитком набряку та набрякання головного мозку з дислокацією стволової частини.
Зазначеними діями ОСОБА_4 , вчинив вбивство, вчинене через необережність.
Обвинувачений ОСОБА_4 , на початку судового розгляду зазначив про часткове визнання вини, в подальшому свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, зазначив, що не вірно зрозумів правову природу злочину і показав, що 21.10.2019 в сел. Слобожанське він перебував у автомобілі до нього підійшов ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та почав висловлювати в його адресу образи, провокував конфлік, який він намагався зупинити шляхом розмови, після чого, наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя від якого ОСОБА_7 , впав на ліву сторону тулуба, підввівся через деякий час. Далі він штовхнув останнього в область грудної клітини після чого ОСОБА_7 впав на асфальтобетонну поверхню потиличною частиною голови та втратив свідомість. Він намагався привести його до тями, очевидці викликали швидку допомогу і він поїхав з місця події. Про смерть ОСОБА_7 дізнався 24.10.2019, частково відшкодував заздану шкоду.
У вчиненому щиро розкаявся.
Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні вбивства, вчиненого через необережність, у повному обсязі підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Так, потерпіла ОСОБА_6 , показала, що 21.10.2019 вона зустрічалась з батьком у якого на той час були відсутні будь-які тілесні ушкодження, в ході спілкування він повідомляв їй про те, що йому погрожують, однак, не вказав хто саме. На наступний день вона дізналась про те, що батько перебуває у лікарні, до тями він не приходив та помер. Зі слів її бабусі відомо, що близько 16 год., 21.10.2019 тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , не було, згодом бабусі повідомили, що батько лежить біля будинку, коли вона його побачила намагалась привести до тями, але він був без свідомості. В подальшому прибула швидка допомога і батько був госпіталізований.
Свідок ОСОБА_8 , показала про обставини за яких вона, як фельдшер швидкої допомоги прибула на виклик близько 18 год., 21.10.2019 де було обстежено ОСОБА_7 . Останній лежав на вулиці, скарг не мав, пульс та тиск був у нормі, видимих тілесних ушкоджень місця не мало, від госпіталізації категорично відмовився та повідомив, що вживав спиртні напої у великій кількості.
Свідок ОСОБА_9 показала, що перебувала 21.10.2019 перебувала на роботі у АДРЕСА_3 та стала свідком того, як два чоловіка сперечались між собою, один з них наніс іншому удари, від чого останній впав на землю та на її думку під час падіння вдарився об асфальтну поверхню. Після ударів чоловік не піднімався і лише після приїзду швидкої допомоги він прийшов до тями.
Свідок ОСОБА_10 , показав, що близько 20-21 год., 21.10.2019 бачив ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння біля під`їзду №7 по вул. Спортивній в сел. Слобожанське, його зовнішній стан не вказував на потребу у медичній допомозі.
Свідок ОСОБА_11 , показав суду про те, що був свідком, як ОСОБА_7 висловлювався нецензурною лайкою на адресу медичного персоналу, які намагалися надати йому медичну допомогу.
Показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, надані під час судового розгляду, в цілому узгоджуються між собою та підтверджують зазначені вище фактичні обставини кримінального провадження.
Крім того, рапортом чергового Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 , від 22.10.2019 підтверджується, що до служби 102 22.10.2019 о 00:31 год., надійшло повідомлення бригади швидкої №2904, про госпіталізацію ОСОБА_7 , з діагнозом : кома неясної етіології, алкогольне сп`яніння, гематома верхнього повіка ока. (т. 1, а. п. 97).
Згідно рапорта чергового Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 , від 23.10.2019, повідомлення про смерть ОСОБА_7 , надійшло від Зміївської ЦРЛ 23.10.2019 об 9:40 год. (т.1 а.п.99)
Даними протоколу огляду трупа від 23.10.2019, підтверджується, що під час огляду, проведеного приміщенні Зміївської ЦРЛ, було виявлено труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (т. 1 а.п. 100-101).
Згідно висновку судово-медичної експертизи №12-17/256-Зм/19 від 22.11.2019, на трупі ОСОБА_7 було виявлено наступні тілесні ушкодження: голови: закрита черепно-мозкова травма у формі ділянки травматичного набряку м`яких тканин у потиличній області праворуч та ліворуч, кровоподтечності з крововиливами в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в правій і лівій потиличній області, травматичних внутрішньочерепних крововиливів, з наявністю згортків крові в тім`яно-потиличній області праворуч та ліворуч, набряку, набрякання головного мозку з дислокацією стволової частини; Обличчя: синець в правій навколо очній області.
Вказані вище тілесні ушкодження мають ознаки їх прижиттєвості і утворилися від дії тупих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею по механізму удару, або удару об такі, індивідуальні особливості яких своїй травмуючій поверхні не відобразилися, можливо, внаслідок удару з подальшим падінням ОСОБА_7 , потиличною областю на асфальтне (дорожнє) покритття, і могли бути отримані в строк і при обставинах, зазначених вище.
Причиною смерті ОСОБА_7 , стала вищезгадана закрита черепно-мозкова травма, у формі травматичних внутрішньочерепних крововиливів, що ускладнилися у своїй течії розвитком набряку та набрякання головного мозку, з дислокацією стволової частини, що і стало безпосередньою причиною смерті.
По ступеню тяжкості вищевказаний синець на обличчі, відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).
По ступеню тяжкості: закрита черепно-мозкова травма у формі ділянки травматичного набряку мяких тканин у потиличній області праворуч та ліворуч, кровоподтечності з крововиливами в мякі покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в правій і лівій потиличній області, травматичних внутрішньочерепних крововиливів, з наявністю згортків крові в тімяно-потиличній області праворуч та ліворуч, набряку, набрякання головного мозку з дислокацією стволової частини кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).
При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа ОСОБА_7 , етиловий і інші спирти не виявлені, наркотичних чи токсичних речовин не виявлено.
При судово-імунологічній експертизі крові трупа ОСОБА_7 , належить до групи з ізогемаглютінином анти В.
При судово-гістологічній експертизі в ХОБСМЕ встановлено наступне: гостре порушення мозкового кровообігу: у речовині мозку невеликі і середньої величини крововиливи з явищами деструкції структур речовини, набряк і ділянки набухання тканини мозку, осередкований крововилив в м`якій мозковій оболонці. Гіпоксичне ушкодження нейронів. Дистрофія міокарду Поля фрагментації кардіоміоцитів. Гнійний бронхіт з перифронхитом. Гостре порушення гемодинаміки в мікроциркуляторному руслі легенів. Дистелектази. Паренхиматозна дистрофія печінки. Нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх органів.
Перебував на стаціонарному лікуванні в Зміївській ЦРЛ у реанімаційному відділенні з 00:20 год., 22.10.2019, дата смерті 9:40 год., 23.10.2019. Діагнози судово-медичний і заключний клінічний у цілому співпадають. Окрім цього, при вступі ОСОБА_7 до Зміївської ЦРЛ він знаходився у стані алкогольного сп`яніння, при лабораторному досліджені крові у нього встановлено 1,42% етилового спирту, що за даними офіційної таблиці концентрації алкоголю відповідає його вмісту як при легкому ступеню алкогольного сп`яніння. (т. 1 а.п.104-106)
В ході слідчого експерименту від 25.10.2019 з фото таблицею, ОСОБА_9 , вказала місце де вона спостерігала за конфліктом між двома особами в ході якого водій автомобіля ВАЗ, білого кольору спричинив тілесні ушкодження чоловіку, який від удару впав на асфальтобетонне покриття. (.т.2.а.п.31-36)
Протокол слідчого експерименту від 25.10.2019 в ході якого свідок ОСОБА_14 , вказала на місце поблизу будинку АДРЕСА_4 , де на лавці лежав ОСОБА_7 , з якої впав на доріжку обличчям донизу. (.т.2 а.п.37-41)
Згідно протоколу слідчого експерименту від 08.11.2019 та відеозапису до протоколу, ОСОБА_4 , показав про обставини за яких 21.10.2019 в ході конфлікту наніс удар та відштовхнув ОСОБА_7 , від чого останній впав на землю тілом та зазнав травмування потиличною частиною голови. (т.2 а.п.49-53)
Протоколом огляду відеозапису з камер спостереження від 25.10.2019, підтверджується, що 21.10.2019 об 18:13 год., на розширенні вул. Сергія Закори напроти будівлі Слобожанського ліцею №1 зупинився автомобіль, до автомобіля підійшов чоловік в ході спілкування водій транспортного засобу ОСОБА_4 , штовхнув чоловіка та наніс удар кулаком в область обличчя. О 18:21 год. ОСОБА_4 поїхав з місця події. Об 18:29 год., на місце прибула швидка допомога, встановлені дані потерпілого ОСОБА_7 (т. 2 а.п. 43-46)
Даними висновку додаткової експертизи №12-14/192-Зм/19 від 22.11.2019 встановлено, що свідчення ОСОБА_9 , дані нею у якості свідка, в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать судово-медичним даним, як в механізмі ненасення тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення потерпілому ОСОБА_7 , і відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи.
Свідчення ОСОБА_4 , дані ним в якості підозрюваного, в ході проведення слідчого експеримента, як в механізмі ненасення тілесних ушкоджень, так і в способі їх спричинення потерпілому ОСОБА_7 , відповідають об`єктивним судово-медичним даним, отриманим в ході судово-медичної експертизи. (т.1 а.п.126-128)
Оцінивши докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , є винуватим у вчиненні вбивства, вчиненого через необережність, і його дії суд кваліфікує за частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України.
Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:
- ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є злочином середньої тяжкості;
- конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме факт перебування ОСОБА_7 , на час виникнення конфлікту у стані алкогольного сп`яніння;
- обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються: щире каяття обвинуваченого, що виявилося у критичному ставленні до вчиненого;
- відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України;
- відомості про особу обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_4 раніше в силу статті 89 КК України не судимий; на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував; на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі залежності внаслідок вживання опіоїдів; відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати та керувати своїми діями, заходів медичного характеру не потребує; не одружений; не працює; за місцем проживання характеризується, як особа на яку скарг не надходило;
- відомості про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , який має захворювання: туберкульоз хребта; трофічну язву; (т. 1 а.с. 61-62, 86-87, 89)
- дані про проходження ОСОБА_4 , з 23.12.2021 по 23.01.2022 курсу психокорекції та відновлення особистості у стаціонарі закритого типу ГО «Інсайт-Харків». (т.22.а.с.138)
- часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_6 (т.1, а.с.56)
З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 1 статті 119 Кримінального кодексу України.
Як зазначено в частині 2 статі 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення статті 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд указав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи».
На розсуд суду, призначене ОСОБА_4 покарання за частиною 1 статті 119 КК України цим вимогам відповідає та є цілком обґрунтованим в контексті конкретних обставин справи, пост кримінальної поведінки обвинуваченого, який вів законослухняний спосіб життя, не ухилявся від суду, не притягувався до будь-якої відповідальності, компрометуючі дані щодо нього відсутні, що, поряд з викладеними вище даними про його особу в своїй сукупності, вказують на можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, а тому в даному випадку можливе застосування статті 75 Кримінального кодексу України.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_4 , від покарання з випробуванням, суд, окрім зазначеного вище, враховує обставини справи, поведінку обвинуваченого, осуд своїх дій та щире засудження наслідків кримінального правопорушення, факт того, як те чи інше рішення суду може вплинути на подальшу долю особи, з урахуванням віку обвинуваченого, наявності таких соціальних зв`язків, які реально гарантують досягнення мети покарання навіть при умові застосування положень статті 75 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, під час вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 суд дійшов наступного:
Згідно частини 1 статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Обставини, повідомленні потерпілою в обґрунтування вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, в цілому відповідають фактично встановленим обставинам справи, а також передбачені статтями 23, 1167 ЦК України в якості підстав для відшкодування моральної шкоди.
Підстав для обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
Визнати ОСОБА_4 винуватим у злочині, передбаченому частиною 1 статті 119 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статі 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки.
Відповідно до частини 1, пункту 2 частину 2 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи чи навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У строк відбутого покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , а саме період перебування в умовах ДУ «Харківській слідчий ізолятор» з 25.10.2019 по 16.12.2019.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити у повному обсязі.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: