ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1550/22 Справа № 202/1798/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000578 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єреван Республіки Вірменія, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпропетровську, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2022 року клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_7 задоволено та обрано запобіжний захід:
- ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 04 липня 2022 року включно, без визначення застави.
- ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 04 липня 2022 року включно, з визначенням застави у розмірі 148 860 гривень та покладенням відповідних обов`язків за ч. 5 ст. 194 КПК України;
- ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 04 липня 2022 року включно, з визначенням застави у розмірі 148 860 гривень та покладенням обов`язків за ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив про доведеність ризиків передбачених, п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_9 переховуватись від суду існує, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим в інкримінованому злочині ОСОБА_9 може переховуватися від суду.
Також, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 переховуватись від суду існує, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання останніх винуватим у інкримінованому злочині ОСОБА_10 та ОСОБА_7 можуть переховуватися від суду
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених у вказаному кримінальному провадженні, котрі наразі в суді не допитані, теж неможливо повністю виключити, оскільки, як вбачається із додатків до обвинувального акта, стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню. Однак ці докази мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи. Допит потерпілих та свідків судом ще не розпочато.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення також продовжує існувати, оскільки обвинувачені не мають постійного сталого заробітку, міцних соціальних зв`язків, офіційного джерела доходів.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що є підстави вважати, що на даній стадії судового розгляду, інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України та забезпечити їх належну поведінку.
Також, враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , наявності вищезазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції вважав за можливе визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 148 860,00 грн., оскільки застава у менших розмірах не здатна забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та зменшити розмір застави до двадцяти прожиткових мінімумів доходів громадян. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку. Також зазначає про безпідставність висновків суду про наявність ризику переховування від суду, при цьому посилається на введення в Україні воєнного стану та комендантської години. Просить повторно розглянути його заяву про зміну запобіжного заходу у зв`язку з бажанням вступити до лав Збройних Сил України для проходження військової служби за призовом під час мобілізації. Вважає невмотивованим рішення суду щодо визначення розміру застави.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду стосовно ОСОБА_7 скасувати. Посилається на порушення судом першої інстанції права обвинуваченого на захист. Зазначає, що суд першої інстанції знав про наявність у ОСОБА_7 захисника направив повідомлення про день та час слухання справи за день до засідання, при цьому проігнорував клопотання захисника про його відкладення з поважних причин. Також вказує на відсутність необхідності термінового розгляду клопотання, оскільки попередня ухвала діяла до 11 травня 2022 року.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду стосовно ОСОБА_9 та відмовити в задоволенні клопотання прокурора. На думку захисника, суд не міг розглядати клопотання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу до вирішення питань, передбачених ст. 314 КПК України, а саме підсудності кримінального провадження, наявності підстав для закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акта або призначення судового розгляду. Зазначає, що підготовче судове засідання проведено без участі перекладача та потерпілих. Вважає, що суд не взяв до уваги аргументи захисту про відсутність ризиків зі сторони ОСОБА_9 , оскільки останній відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком в іншій справі.
Позиції учасників судового провадження.
Учасники судового провадження про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.4 ст.187, ч.2 ст.289, ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч.4 ст.187, ч.4 ст.296, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за ч.2 ст.189, ч.2 ст.289, ч.4 ст.187, ч.3 ст.85, ч.4 ст.294, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , за ч.3 ст. 185 КК України.
Прокурором в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про обрання стосовно обвинувачених, зокрема ОСОБА_7 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд, розглянувши клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування цих обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків і потерпілих у цьому кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинуваченому ОСОБА_9 інкримінується вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом України про кримінальну відповідальність, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, а тому такий ризик є наявним та обґрунтованим. ОСОБА_7 та ОСОБА_10 інкримінується вчинення тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Ризик переховування, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, підтверджується й тим, що обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 раніше неодноразово судимі за вчинення злочинів, а ОСОБА_9 , згідно наданих апеляційному суду матеріалів, є громадянином іншої держави Республіки Вірменії, у зв`язку з чим має можливість залишити територію України.
При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених у вказаному кримінальному провадженні.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.
При оцінці такого ризику, апеляційний суд також враховує об`єктивну сторону та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, зокрема ОСОБА_9 а саме його вчинення із застосуванням та погрозою застосування насильства щодо потерпілих, що обумовлює високий рівень такого ризику.
Перевіряючи можливість запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, апеляційний суд враховує, що відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_10 судом визначено заставу, як альтернативний вид запобіжного заходу, а ОСОБА_9 , враховуючи тяжкість та характер інкримінованих йому злочинів, а також його роль у вчиненні кримінальних правопорушень, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.
Отже, приймаючи рішення про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особи обвинувачених, в тому числі й ті на які посилаються захисники в своїх скаргах, та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Стосовно доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 щодо розміру застави, то апеляційний суд вважає, що такий розмір визначений з урахування завданої шкоди, характером вчиненого кримінального правопорушення та в межах, передбачених ч. 3 ст. 183 КПК України.
Щодо його заяви про зміну запобіжного заходу у зв`язку з бажанням вступити до лав Збройних Сил України для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, апеляційний суд зауважує, що для зміни (скасування) запобіжного заходу з цих підстав, законодавець запровадив окрему процедуру, передбачену ст. 616 КПК України.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про порушення права ОСОБА_7 на захист, оскільки суд знав про наявність у ОСОБА_7 захисника, направив повідомлення про день та час слухання справи за день до засідання, при цьому проігнорував клопотання захисника про його відкладення з поважних причин, апеляційний суд зазначає, що, згідно з текстом оскарженої ухвали, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував поти розгляду клопотання прокурора без участі захисника ОСОБА_6 , а просив тільки зменшити розмір застави.
При цьому, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який не є особливо тяжким, а тому відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника у провадженні не є обов`язковою.
Твердження захисника ОСОБА_6 про відсутність необхідності термінового розгляду клопотання, оскільки попередня ухвала діяла до 11 травня 2022 року, суд апеляційної інстанції вважає неприйнятними, оскільки таке клопотання за правилами ч. 1 ст. 199 КПК України подається не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а за правилами абз. 10 п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення», взагалі не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , що суд не міг розглядати клопотання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу до вирішення питань, передбачених ст. 314 КПК України, а саме підсудності кримінального провадження, наявності підстав для закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акта або призначення судового розгляду, є його власним тлумаченням положень кримінального процесуального закону, оскільки КПК України не містить чітко врегульованої послідовності проведення підготовчого судового засідання, порядку вирішення питань, передбачених ст. ст. 314, 315 КПК України і відноситься до його дискреційних повноважень, при цьому після заявлення клопотань сторонами кримінального провадження суд має обов`язок їх розглянути та вирішити.
Доводи захисника ОСОБА_8 , що підготовче судове засідання проведено без участі перекладача та потерпілих, апеляційний суд розцінює як такі, що не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки згідно з текстом оскарженої ухвали, останні заперечували проти задоволення клопотання прокурора з підстав недоведеності заявлених прокурором ризиків, тобто обвинувачений розумів зміст клопотання прокурора. Щодо участі потерпілих, то як слідує з оскарженої ухвали стадія підготовчого провадження не була завершена, а їх участь під час вирішення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу не є обов`язковою.
Посилання захисника, що суд не взяв до уваги аргументи захисту про відсутність ризиків зі сторони ОСОБА_9 , оскільки останній відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком в іншій справі, апеляційний суд вважає такими, що не узгоджуються з положеннями кримінального процесуального закону, який не виключає застосовування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, якщо особа відбуває покарання за вироком, ухваленим в іншому кримінальному провадженні.
При вирішенні питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, суд апеляційної інстанції враховує питання розумності строків провадження.
За змістом ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні багатоепізодних злочинів, що обумовлює об`єм обвинувачення, яке є значним за обсягом. У кримінальному провадженні беруть участь дев`ять обвинувачених, сім захисників та одинадцять потерпілих, що об`єктивно потребує часу для проведення судового розгляду та забезпечення виконання завдань кримінального провадження.
Згідно з матеріалами, наданими апеляційному суду, ОСОБА_7 затриманий 11 листопада 2021 року, а 29 квітня 2022 року, обвинувальний акт уже скерований до суду.
Враховуючи вищевикладене, загальний строк кримінального провадження та строк тримання обвинувачених під вартою не є надмірним.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги захисників без задоволення.
Керуючись ст. ст. 199, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4