Березівський районний суд Одеської області
06.07.2022
Справа № 494/827/22
Провадження № 1-кс/494/351/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2022 р. м. Березівка
Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - Рашевський В

слідчого - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону Рашевським В, у кримінальному провадженні №0000274 від 03.07.2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
ВСТАНОВИВ:
05.07.2022 року слідчий СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000274.
Визначення судді було здійснено автоматизованою системою документообігу за принципом вірогідності відповідно до ст. 35 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - КПК України) та визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Справу призначено на 06.07.2022 року.

На обґрунтування поданого клопотання, слідчий та прокурор посилалися на те, що згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій. На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 1126-VII, в Україні з 18.03.2014 розпочався особливий період, який діє по даний час. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Відповідно до п.п. 1, 2 указу Президента України від 24.02.2022 № 69/22 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України,

відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено та проведено загальну мобілізацію. Мобілізацію проведено на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Згідно з Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/2022, продовжується строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (тобто до 23 серпня 2022 року). Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2022 №55 вирішено солдата ОСОБА_7 призваного на військову службу під час мобілізації, вважати таким, що прибув до військової частини для проходження військової служби та зарахувати до списків особового складу вказаної військової частини, поставити на всі види забезпечення та призначити на посаду стрільця номера обслуги 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України. Проходячи військову службу солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення вирішивши стати на злочинний шлях.

Так, 03.07.2022 о 02 год 31 хв. солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого тимчасового перебування, що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (0,98‰), діючи умисно, з метою поширення завідомо неправдивих відомостей про підготовку вибуху на території житлового будинку АДРЕСА_2 , задля порушення громадської безпеки, шляхом здійснення телефонного дзвінка за допомогою власного мобільного телефону марки «Samsung», моделі «Galaxy A11», імеі 1: 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 , з абонентським номером оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafone»: НОМЕР_4 , повідомив оператору телефонної лінії «102» завідомо неправдиву інформацію про замінування та підготовку вибуху вказаного будинку. При цьому ОСОБА_4 достовірно знав, що вказане повідомлення не відповідає дійсності та є неправдивим. Вищевикладені умисні дії ОСОБА_4 призвели до безпідставного відволікання особового складу, сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного завідомо неправдивого повідомлення, оскільки в результаті належного реагування на нього на місце події прибули поліцейські ГУНП в Одеській області, які проводили заходи з пошуку можливого вибухового пристрою.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.259 Кримінального кодексу України (далі- КК України). 03.07.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України. Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під

вартою. Слідчий та прокурор вважає про наявність ризиків передбачених п,1,3,4 та п.5 ч.1 ст.177 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України). Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні 06.07.2022 року клопотання підтримали на підставах викладених у клопотанні, просили його задовольнити. Також, посилались на наявність ризиків, що зазначені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати цілодобовий домашній арешт. Також ОСОБА_4 підтвердив причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення . Окрім цього, надали довідки лікування підозрюваного. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки останній визнає свою провину та не збирається перешкоджати досудовому розслідуванню. Ризики, передбачені ст.177 КПК України не підтверджені та необґрунтовані слідчим , прокурором.

Розглянувши подане клопотання та додані до нього документи, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000274, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважаю наступне.

На розгляді у СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження за №0000274 від 03.07.2022 відносно ОСОБА_4 у якому він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.
З матеріалів кримінального провадження №0000274 вбачається, що 03.07.2022 о 02 год 31 хв. солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого тимчасового перебування, що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (0,98‰), діючи умисно, з метою поширення завідомо неправдивих відомостей про підготовку вибуху на території житлового будинку АДРЕСА_2 , задля порушення громадської безпеки, шляхом здійснення телефонного дзвінка за допомогою власного мобільного телефону марки «Samsung», моделі «Galaxy A11», імеі 1: 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 , з абонентським номером оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafone»: НОМЕР_4 , повідомив оператору телефонної лінії «102» завідомо неправдиву інформацію про замінування та підготовку вибуху вказаного будинку. При цьому ОСОБА_4 достовірно знав, що вказане повідомлення не відповідає дійсності та є неправдивим.

03.07.2022 року в порядку статей 276-279 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортом ЄО №2573 від 03.07.2022 року, в якому зафіксовані телефонні дзвінки з мобільного телефону НОМЕР_4 на спец. лінію 102.

- протоколом огляду місця події від 03.07.2022, а саме житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 .

- протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактичної речовини та стану сп`яніння, в ході якого було встановлено, що в ОСОБА_4 станом на 03.07.2022 року о 05 год 50 хв., при перевірці на наявність алкогольного сп`яніння на пристрої, виявлено 0,98 проміле.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 03.07.2022

- оптичним диском (DVD-R Media 4.7 GB) із наявним звукозаписом телефонних дзвінків, які здійснював 03.07.2022 ОСОБА_4 на телефонну лінію « НОМЕР_5 ».

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , який дійсно вказав, що вночі 03.07.2022 року він 8 разів телефонував до лінії «102» зі свого мобільного телефону марки «Samsung», моделі

«Galaxy A11», з абонентським номером НОМЕР_4 , та кожного разу повідомляв про те, щоб працівники поліції приїхали, а інакше він підірве будинок;

- протоколом огляду телефону марки «Samsung», моделі «Galaxy A11», з абонентським номером НОМЕР_4 від 04.07.2022;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Окрім цього, у судовому засіданні підозрюваний визнав свою причетність до інкримінованого йому злочину.

Слідчий суддя виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленої підозри, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленої підозри, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких підозрюється ОСОБА_4

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу підозрюваного.

Як зазначено у клопотанні, прокурор та слідчий посилаються на наявність ризиків, передбачених п.1 , п.3 , п.4 та п.5 ч.1 ст.177 КК України.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого

кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Так, у справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Однак, на підтвердження вказаних ризиків, передбачених п.1 ,п.3,п.4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України стороною обвинувачення у судовому засіданні не надано переконливих доказів, які би свідчили, що ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування, суду, перебував у розшуку; взагалі не надано жодного доказу про те, що підозрюваний чинив чи намагався безпосередньо або опосередковано чинити будь-який вплив на свідків чи потерпілого; не вказано слідчим та прокурором, в чому саме полягатиме те, що підозрюваний перешкоджатиме кримінальному провадженню. Також, як зазначив слідчий, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 знає та спілкується зі свідком ОСОБА_8 , про що підозрюваний повідомив під час судового розгляду.

Положеннями ч. 1 ст. 62 Конституції України передбачено: особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суд.

Частиною 1 ст. 8 КПК України встановлено: кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Із заперечень захисника, підозрюваного щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та враховуючи матеріали кримінального провадження за №0000274 вбачається, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, який мобілізований до лав Збройних Сил України до військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та згідно довідок потребує лікування, у зв`язку з пораненням під час бойових дій; раніше не судимий; має двох дітей, які виїхали з колишньою дружиною за кордон.

За таких обставин, в даному конкретному випадку може свідчити про можливість належного виконання покладених на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків при обранні щодо ньогої більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Отже, заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть служити винятковими підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного, а тому у слідчого судді відсутні правові підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки доводи прокурора та слідчого не підтверджені доказами, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний хоч і обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.259 КК України, однак є військовослужбовцем, мобілізованого до військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , потребує лікування та його поведінка в судовому засіданні свідчить про відсутність, перерахованих в ст.177 КПК України ризиків, на які посилається в клопотанні слідчий, прокурор та які б унеможливлювали його перебування за межами слідчого ізолятору під час судового розгляду, відтак ні в самому клопотанні, ні слідчим, прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав та об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної можливе лише в умовах його тримання під вартою.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за інкримінованою статтею, конкретні обставини вчинення правопорушення, дані про особу

підозрюваного, викладені в мотивувальній частині ухвали вище, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до останнього передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у виді домашнього арешту шляхом заборони Самчичу залишати своє місце перебування у військовій частині НОМЕР_1 цілодобово, оскільки останній мобілізований та є військовослужбовцем саме цієї частини на даний час, та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також, що застосування запобіжного заходу, саме у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України та враховуючи згоду захисника та підозрюваної на цілодобовий домашній арешт.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні та покласти на нього додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із військової частини НОМЕР_1 , в якому перебуває (проживає) без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні; у разі наявності здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 194, 195, 196 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону Рашевським В, у кримінальному провадженні №0000274 від 03.07.2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволення.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , строком до закінчення строку досудового розслідування, тобто до 31.08.2022 року, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні, а також виконувати покладені на нього обов`язки.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- не відлучатися із військова частина НОМЕР_1 , м. Миколаїв, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні;
- у разі наявності, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Визначити строк дії ухвали суду тривалістю - до 31.08.2022 року включно.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем перебування підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1