У Х В А Л А
про продовження обвинуваченим ОСОБА_1 і ОСОБА_2 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою

18 травня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

головуючої судді - ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000398 від 17.10.2015, за обвинуваченням:

ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 257, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України;
ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України;
ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України;
ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває вказане кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор відповідно до ст. 331 КПК України заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строку тримання під вартою.

В обґрунтування вказаних клопотань прокурор зазначила, що на даний час продовжують існувати ризики, які враховувалися судом при обранні та продовженні вказаних запобіжних заходів і підстави для їх зміни відсутні, так як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обвинувачуються, зокрема, у вчиненні особливо тяжких злочинів, перебуваючи на волі, можуть чинити тиск на недопитаних у судовому засіданні потерпілих та свідків, а також переховуватися від суду, оскільки в ході проведення працівниками поліції спеціальної операції по їх затриманню втекли з місця скоєння розбійного нападу на ОСОБА_12 та перебували у розшуку.

Обвинувачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які брали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ «Черкаський слідчий ізолятор»,а також їхні захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , акцентували увагу суду на тривалості перебування обвинувачених під вартою та зазначили, що реальні ризики вчинення обвинуваченими дій, які зазначає прокурор, відсутні. З урахуванням наведеного, просили суд клопотання прокурора задовольнити частково, змінивши запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_1 вказав, що твердження прокурора, наведене у клопотанні про продовження міри запобіжного заходу відносно нього, про те, що під час допиту у судовому засіданні його впізнав потерпілий ОСОБА_13 , а також про те, що він втік із місця скоєння злочину, не відповідають дійсності та не є доведеними, а на час його оголошення в розшук йому не було вручено жодної повістки чи повідомлення про виклик до суду.
Обвинувачений ОСОБА_2 також наголосив на тривалості його перебування під вартою та зазначив, що доводи прокурора про його втечу з місця вчинення злочину є необґрунтованими.

Обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , їхній захисник адвокат ОСОБА_15 , а також потерпілі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

При цьому, адвокат ОСОБА_15 скерував на адресу суду клопотання про відкладення судового засідання у звя`зку з військовим станом, продовженням ведення бойових дій на території України та неможливістю участі в судовому засіданні, у якому зазначив, що він та його підзахисні не заперечують проти проведення судового засідання, призначеного на 18 травня 2022 року, без їхньої участі, за винятком продовження досліження матеріалів справи.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, вважає необхідним зазначити наступне:

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, зазначені у статті 178 КПК України.
Судом установлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 закінчується 22 травня 2022 року.

Разом із цим, завершити судове провадження на даний час не можливо.

При цьому колегія суддів зауважує, що не завершення до цього часу судового провадження у справі викликано її складністю, зміною складу суду, кількістю потерпілих та свідків, достатньо великим обсягом доказів, які підлягають дослідженню, а також поведінкою учасників судового провадження, неявкою обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їхнього захисника ОСОБА_15 у судові засідання, воєнним станом, однак судом вживаються усі передбачені законом заходи з метою дотримання розумних строків розгляду справи, обвинувачені у якій тримаються під вартою.
Колегія суддів погоджується з висновком прокурора про існування обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення саме цими особами інкримінованих їм кримінальних правопорушень (злочинів).
Вирішуючи клопотання прокурора, колегія суддів зважає також на те, що обвинувачені обвинувачуються, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

У рішенні у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочинів дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть продовжити злочинну діяльність, та, з метою уникнення покарання, здійснювати психічний або фізичний вплив на потерпілих та свідків, які на сьогодні не допитані судом.

Крім того, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 у справі Москаленко проти України, від 26.07.2001 у справі Ілійков проти Болгарії).
Також, колегія суддів зважає на те, що на даний час в Ульяновському районному суді Кіровоградської області розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема, в особливо тяжкому злочині.

На обґрунтування ризику можливого переховування обвинувачених від правосуддя, колегія суддів надає оцінку особам обвинувачених, які мають молодий вік; тяжкими захворюваннями не страждають; міцних соціальних зв`язків, які були б засобом превенції від можливої подальшої негативної і девіантної поведінки та ухилення від явки до суду, не мають; а також враховує, що обвинувачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є раніше судимими.

Наявність у обвинувачених зареєстрованого місця проживання не гарантує усунення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та оцінюється судом у сукупності з іншими факторами. Крім того, не підтверджено, що обвинувачені є власниками оселі, у якій зареєстровані, у зв`язку з чим не можливо встановити наявність у них «зв`язку» з житлом, тобто з місцем, де вони постійно проживають/перебувають і де їх можливо знайти.

Таким чином, колегія суддів переконана, що ризики та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 КПК України, які враховувалися при обранні та продовженні відносно обвинувачених запобіжних заходів, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Водночас, колегія суддів зважає на те, що 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання правоохоронними органами своїх повноважень, якісно погіршує криміногенну обстановку, а тому є новим ризиком, який, до того ж, збільшує ризик переховування обвинувачених від суду.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені обвинуваченими інкримінованих кримінальних правопорушень (злочинів) та продовження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, дають підстави колегії суддів для продовження строку дії запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, колегія суддів на теперішній час не встановила.

Зважаючи на те, що обвинуваченим інкримінується вчинення, зокрема, особливо тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства до потерпілих, що становить підвищену суспільну небезпечність, колегія суддів вважає, що у даній справі, з урахуванням презумпції невинуватості, превалює суспільний інтерес, який виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Відтак, суд вважає, що тимчасова ізоляція обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від суспільства є цілком виправданою мірою, насамперед превентивною, оскільки окрім захисту прав і інтересів обвинувачених, суд повинен приймати до уваги захист інтересів суспільства в цілому, і запобігти можливій злочинній діяльності осіб, яким пред`явлено підозру та висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому приходить до висновку про необхідність продовжити щодо обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

Такого ж висновку дійшов і суд апеляційної інстанції під час розгляду апеляційних скарг захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на попередню ухвалу Черкаського районного суду щодо продовження запобіжного заходу у даній справі.

Надаючи оцінку доводам обвинувачених та їхніх захисників щодо необхідності зміни міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на інший, більш м`який запобіжний захід, колегія суддів зазначає, що, на переконання суду, підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Водночас, обвинувачені та захисники не довели про існування виключних обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу на більш м`який, зокрема, стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами зміни всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оскільки підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який на даний час немає, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строку тримання під вартою, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки наразі не змінилися та продовжують існувати ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а тому у задоволенні клопотання обвинувачених та їхніх захисників про зміну запобіжних заходів на більш м`які слід відмовити.

Щодо встановлення застави, то згідно з пунктом 1 частини 4 статті 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 177, 183, 194, 197, 331 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити попередній тримання під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», продовживши строки тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, тобто до 17 липня 2022 року, включно.

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та обвинувачених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження, направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання, а також прокурору для контролю.

Строк дії ухвали складає шістдесят днів з дня її проголошення та до 17 липня 2022 року, включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду у порядку та строки, передбачені діючим законодавством.

Головуюча суддя: ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5