Справа № 199/3003/22
УХВАЛА
іменем України

2022 року червня місяця 22 дня м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, маючого неповну середню освіту, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

якому 12.07.2018 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
22.06.2022 слідчий Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з повноважним прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до розпорядження Верховного суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької, Харківської областей)» №16/0/9-22 від 06.04.2022 та відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Лозівського міськрайонного суду Харківської області на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2022, дана судова справа надійшла в провадження слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 .
Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні Лозівського РВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001306 від 12.07.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 підозрюється в тому, що 11.07.2018, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, приблизно о 06:00 годині, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов до території домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , куди проник, перестрибнувши через паркан.
У подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, таємно, через вікно проник до приміщення будинку, розташованого на території вказаного домоволодіння. Впевнившись у відсутності мешканців будинку, таємно викрав майно, яке належало ОСОБА_7 , а саме: чоловічу куртку з натурального хутра, чоловічий спортивний костюм, покривало, цифровий фотоапарат марки «Олімпіс», ліхтар, два сувенірних ножі та телевізор марки «Samsung». Викрадене майно помістив до спортивної дорожньої сумки, яку знайшов в приміщенні будинку. Також, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, проник до приміщення гаражу, який розташований в будинку ОСОБА_7 , звідки таємно викрав компресор марки «Дніпро М».
Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 з місця події зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Даним кримінальним правопорушенням, ОСОБА_4 завдав ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 13 000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у житло.
12.07.2018 даний факт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за №0001306 правова кваліфікація ч. 3 ст. 185 КК України.
12.07.2018 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
За таких обставин, порушується питання обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив клопотання задовольнити, посилаючись на підстави, викладені в ньому та на існуючи ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проти обрання більш м`якого запобіжного заходу заперечував, оскільки це не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього нормами КПК України обов`язків.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він не переховувався від слідства та судуне отримував повісток за місцем своєї реєстрації. Утім, вину у скоєному злочині визнав та розкаюється.
Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки прокурором не доведено ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Просила суд застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем мешкання останнього у м. Дніпро.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані прокурором матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , вважаю необхідним задовольнити клопотання слідчого та застосувати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, виходячи з наступного.
Так, відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001306 від 12.07.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, зафіксовано, що 11.07.2018 в період часу з 06 години до 13 години, невідома особа, шляхом віджиму пластикового вікна, проникла до будинку ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно викрала майно, а саме: компресор марки «Дніпро М», телевізор марки «Самсунг» та золоті вироби, чим завдано майнову шкоду на суму 13 000 грн.
21.06.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2022.
Про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 України, повідомлено 12.07.2018.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 11.07.2018, протоколом огляду предмета від 13.07.2018, протоколом огляду предмета від 23.07.2018, протоколом допиту підозрюваного від 12.07.2018, протоколом проведення слідчого експерименту від 05.11.2019, висновком експерта за результатами товарознавчої експертизи №17925/19490-19502 від 07.11.2019, протоколом допиту свідка від 13.08.2018, повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 11.12.2019, рапортом від 18.12.2019, протоколом допиту свідка від 18.12.2019, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності., а також поясненнями наданими слідчому судді.
При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Метою і підставою тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.
Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Вважаю, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Також вважаю, що прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у тяжкому злочині, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, може свідчити про наявність ризиків, а саме - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, і, перебуваючи на волі, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При цьому, слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 червня 2021 року в рамках кримінального провадження №0001306 надавався дозвіл на затримання ОСОБА_4 .
Крім того, ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2022 року в рамках кримінального провадження №0001926 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 .
З огляду на зазначене, суд не може погодитися з посиланнями ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім того, заявляючи про застосування домашнього арешту за місцем фактичного проживання, жодного доказу місця проживання за цією адресою, слідчому судді не надано, як і не надано доказів кому належить квартира АДРЕСА_5 , на якій підставі він проживає у даному житловому приміщенні, ставлення власника до обрання саме за цією адресою запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, репутацію, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків.
Так, ОСОБА_4 підозрюється у скоєні злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання до шести років позбавлення волі, раніше судимий, у тому числі за корисливий злочин, законних джерел доходу не має, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, а отже не маючого міцних соціальних зв`язків.
Крім того, наявність судимості у особи з урахуванням правових позицій ЄСПЛ (п.34 Рішення ЄСПЛ «Сельчук проти Турції», п.9 рішення ЄСПЛ «Мацнеттер проти Австрії») свідчить про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.
Посилання ОСОБА_4 на ту обставину, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, належними доказами у суді не підтверджено.
Вказані вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний захід - тримання під вартою.
Ризики передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли.
Згідно ч.3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.
Враховуючи обставини кримінального провадження вважаю за необхідне визначити підозрюваній заставу в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 74 430 (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжних захід у виді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 серпня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.
Визначити підозрюваному ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 74 430 (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) гривень.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.
У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будуть покладені обов`язки:
не відлучатися з міста Дніпра без дозволу слідчого, прокурора, суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
не відвідувати розважальні заклади.
У разі невиконання цих обов`язків до ОСОБА_4 може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала набирає чинності негайно.
На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1
22.06.2022