Номер провадження: 11-сс/813/728/22
Справа № 522/3833/22 1-кс/522/2845/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника власника майна ТОВ «Екстра Лінк» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Екстра Лінк» адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2022 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000316, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2022 у кримінальному провадженні №0000316, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України задоволено клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме системні блоки в кількості 20 штук вилучені 21.04.2022 в ході проведення обшуку по АДРЕСА_1 .

Рішення слідчого судді обґрунтоване тим, що існує необхідність в забезпечені його збереження та з метою проведення експертних досліджень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді представник власника майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням норм кримінального процесуального права.

Зазначає, що слідчим не було зазначено осіб (окрім понятих) які були залучені до проведення слідчої дії, про що свідчить відсутність будь яких відомостей про них в протоколі огляду та в доданих до нього матеріалах, також не зазначено хід слідчої дії слідчий фактично обмежився переліком вилученого майна.

Також вказує, що розгляд клопотання відбувся поза межами проведення досудового розслідування, що з огляду на приписи кримінального процесуального законодавства є неприпустимим.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Прокурор будучи повідомленими про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак до початку судового розгляду від прокурора ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Представник власника майна не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі прокурора, а тому у відповідності до положень ч. 4 ст. 107, ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе та необхідне провести розгляд справи за відсутності сторони обвинувачення.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, представника власника майна, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя, не звернув уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст. 171 КПК України.

Так, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

З матеріалів судової справи вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки відсутнє належне обґрунтування підстав та мети відповідно до положень ст. 170 КПК України та обґрунтування необхідності арешту майна; відсутні доводи про невідкладність проведення обшуку зазначеного приміщення, відсутнє посилання на документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Крім того, згідно положень абзацу другого вказаної статті до клопотання про арешт майна мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор, обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, звертаючись до слідчого судді із клопотання про арешт майна слідчим не долучені будь-які докази про правомірність проведеного обшуку вказаного приміщення та відповідно вилучення майна, та не долучено доказів, які свідчать про протиправну діяльність підприємства.

Апеляційним судом встановлені порушення при проведенні обшуку, які залишилися поза увагою слідчого судді.

Так, згідно ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Положення ч. 2 ст. 234 КПК України встановлюють, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

У виняткових випадках, згідно ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування, відповідно досудове розслідування здійснюється з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Однак, всупереч вищевказаним положенням кримінального процесуального закону, обшук приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 проведений 21.04.2022 без наявності ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення такого обшуку та більш того матеріали справи взагалі не містять даних щодо законності проведення обшуку. Водночас, відомості про вчинення злочину відповідно до повідомлення «102» від 13.03.2022 щодо протиправної діяльності у приміщені за адресою: АДРЕСА_1 органом досудового розслідування до ЄРДР внесені не були.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що огляд вказаного приміщення проведено без законних на те підстав, фактично в не існуючому кримінальному провадженні.

Зазначені обставини свідчать про здійснення працівниками поліції огляду вищезазначеного приміщення, із недотриманням вимог ч. 2 ст. 234 та ч. 3 ст. 233, ч.ч. 1, 2 ст. 214 КПК України.

Слідчий суддя не звернув уваги на вказані обставини та безпідставно задовольнив клопотання слідчого, залишивши поза увагою той факт, що майно було вилучено із володіння особи без наявності на це необхідних правових підстав.

Апеляційний суд вважає, що посилання в оскарженій ухвалі на те, що вилучене в ході обшуку майно за адресою: АДРЕСА_1 є речовими доказами у кримінальному провадженні, є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно клопотання слідчого кримінальне провадження №0000201 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання не містять даних, що в даному кримінальному провадженні будь-якій особі, у тому числі власнику арештованого майна повідомлено про підозру. До клопотання слідчого не долучено документів, які свідчать про існування цивільного позову пред`явленого до власнику арештованого майна. Матеріали провадження також не містять відомостей про те, що власник арештованого майна за законом несе цивільну відповідальність у даному кримінальному провадженні.

Матеріали додані до клопотання слідчого не містять жодного доказу про те, що вилучене майно є предметом злочину, знаряддями кримінального правопорушення, мають будь-яке відношення до нього, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000316, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2. Водночас, відповідно до наданих апелянтом документів, ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» на законних підставах орендує вказане приміщення для обробки даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність, що підтверджується договорами суборенди приміщення №б/н від 01.12.2021, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, посилання в ухвалі на те, що вилучене під час обшуку майно, є речовими доказами, мають доказове значення у кримінальному провадженні є безпідставними, оскільки до клопотання не долучено жодного доказу, який би свідчив про такий факт, зокрема витягу з ЄРДР щодо вчинення злочину 21.04.2022, а також будь-яких переконливих доказів щодо існування події злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні підстави для застосування щодо належного на праві власності ТОВ «ЕКСТРА ЛІНК» майна обмежувальних заходів.

Прокурором у поданій заяві також не наведено раціональних пояснень на яких підставах 24.04.2022 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 та не долучено витяг з ЄРДР про внесення відомостей за вказаною заявою, а також відносно того, що у нежитловому приміщені, за вказаною адресою, яким на законних підставах користується юридична особа, здійснюється протиправна діяльність.

За таких обставин, ініціювання слідчим питання про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно, право власності на яке належить юридичній особі, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора.

З урахуванням матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання слідчого, які надані в розпорядження апеляційного суду, колегія суддів вважає, що посилання в клопотанні про накладення арешту на майно на те, що виявлене під час обшуку майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що на день розгляду слідчим суддею клопотання та апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, відсутні правові підстави для застосування щодо вилученого, в ході обшуку приміщення за адресою: м. Одеса, Катерининська, 85 майна, обмежувальних заходів, а тому оскаржена ухвала слідчого судді про накладення арешту є необґрунтованою.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з прийняттям нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Екстра Лінк» - адвоката ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2022 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000316, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволені клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000316, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4