Справа № 946/5996/22
Провадження № 1-кс/946/2174/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000815 внесеного 02.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 02.09.2022 року біля 13:40 годин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на своєму автомобілі Toyota, сірого кольору, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, здійснив чотири постріли з належної йому зброї травматичної дії «ПМР» кал. 9 мм., № НОМЕР_1 , дозвіл на яку втратив чинність 26.11.2021 року, в бік автомобіля, який рухався попутно.

В ході проведення огляду місця події від 02.09.2022 року в період часу з 14 години 45 хвили до 15 години 55 хвилин ділянки місцевості напроти Зоомагазину за адресою: м. Ізмаїл, пр. Миру, 25 виявлено та вилучено:

1) Дозвіл №22154 від 26.11.2018 на травматичний пристрій «ПМР», калібр 9 мм № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , який упаковано в сейф пакет SUD2013340;

2) Грошові кошти в сумі 1 400 (тисячу чотириста) доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США кожна у кількості 14 штук з наступною серією номером: KB 2431108A B2, PK 57938400 D K11, P 57938399 D K11, PK 57938398D K 11, LB 79150718 T B2, LB 28672417 J B2, KB 56915161B B2, AB 08347804 K B2, AB 21515602 U B2, PD 52856373 A D4, PF 19741518 G F6, PB 74754307 I B2, MH 65891338 A H8, PE 65892942 B F6, які упаковано в сейф пакет SUD2013318;

3) Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу КІА модель SPORTEG реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2012 року випуску серія НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Toyota, модель Aurion реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2007 року випуску серія НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Geon, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , серія НОМЕР_8 , посвідчення інваліда війни № НОМЕР_9 ні ім`я ОСОБА_4 від 03.08.2009 року, гаманець шкіряний чорного кольору, упаковані в сейф пакет SUD2013319.

При візуальному огляді поверхні автомобіля марки Toyota модель Aurion, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який припарковано біля Зоомагазину за вищевказаною адресою між капотом та лобовим склом виявлено одну гільзу калібру 9 мм з маркуванням SA-9PA, яка упакована в паперовий згорток, поміщена і упакована в сейф пакет SUD2013320.

Крім того, 02.09.2022 в ході проведення огляду місця події, в період з 16 години 15 хвилин до 16 години 40 хвилин ділянки місцевості проїжджої частини по вул. Шевченко 56 в м. Ізмаїлі виявлено та вилучено дві гільзи з маркуванням S.A.R. ОСОБА_5 , калібру 9 мм, які упаковано в паперовий згорток, окремо, та упаковано в сейф пакет SUD2013321.

Так, метою арешту вилученого майна є забезпечення збереження вказаних речових доказів та вказаний захід забезпечення кримінального провадження надасть органу досудового розслідування можливість забезпечити схоронність речового доказу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Підставою арешту майна є те, що зазначений предмет є речовим доказом у кримінальному провадженні.
Отже, на теперішній час орган досудового розслідування обґрунтовано вважає, що невід`ємною процесуальною дією по вказаному кримінальному провадженню є накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події майно, що має значення речових доказів для досудового розслідування та в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження у зв`язку, з чим єдиною доцільною процесуальною дією, яка може бути ефективною для встановлення істини є накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні просили розглянути клопотання без їх участі.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучене майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на:

- дозвіл № НОМЕР_10 від 26.11.2018 на травматичний пристрій «ПМР», калібр 9 мм № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , який упаковано в сейф пакет SUD2013340;

- одну гільзу калібру 9 мм з маркуванням SA-9PA, яка упакована в паперовий згорток, поміщена і упакована в сейф пакет SUD2013320;

- дві гільзи з маркуванням S.A.R.A P.A калібру 9 мм, які упаковані в паперовий згорток, окремо, та поміщені і упаковано в сейф пакет SUD2013321.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1