Справа № 308/7950/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні під №0000683 від 24.06.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у кримінальному провадженні під №0000683 від 24.06.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що як встановлено досудовим розслідуванням: 23 червня 2022 року о 23:03 годині в чергову частину Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від працівників патрульної служби, які повідомили, що по АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , намагався надати неправомірну грошову винагороду працівнику патрульної поліції, за для уникнення адміністративної відповідальності, за порушення правил дорожнього руху.

Прокурор зазначає, що виїздом СОГ на місце події за адресою м. Ужгород, вул. Українська, 58, а саме на території автостоянки навпроти Атб-маркету було виявлено службовий автомобіль поліції (Шкода рапід) з номерним знаком НОМЕР_1 , праворуч від автомобіля на відстані близько 2 м. знаходиться працівник патрульної поліції та громадянин, який представився ОСОБА_5 , який надав працівникам патрульної поліції корочку зеленого кольору, на якій наявний напис «Паспорт» в середині якої наявна 1 (одна) купюра номіналом 50 Євро з серійним номерам: WB.
Як вказано у клопотанні, за даним фактом слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області 24.06.2022 відомості внесено в ЄРДР №0000683, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, і цього ж дня розпочато досудове розслідування.

Враховуючи вище наведене та те, що вище вказані грошові кошти є предметом кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, мають значення для встановлення обставин вчинення даного кримінального правопорушення, а також можуть зберігати на собі сліди вчинення злочину, які можуть бути використані як доказ, а тому в органу досудового розлідування є необхідність в накладенні арешту на вище зазначені грошові кошти.
Згідно клопотання 24.06.2022 грошові кошти в іноземній валюті, а саме 1 купюра номіналом 50 Євро з серійним номерам: WB, відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовими доказом, про що винесено відповідну постанову.
При мотивуванні клопотання прокурор просить слідчого суддю: ч. 2 ст. 167, ст. 131, ч. 1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 5 ст. 171 КПК України.
Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 131-132, 170-171 КПК України, прокурор просить слідчого суддю: накласти арешт на грошові кошти в іноземній валюті, а саме 1 купюра номіналом 50 Євро з серійним номерам: WB, яка була виявлена та в подальшому вилучена в ході огляду місця події від 23 червня 2022 року в м.Ужгород, вул. Українська, 58, яку поміщено до спеціального пакету НПУ № INP 1016437.
Прокурор в судове засіданні не з`явився, подав заяву в якій просив розгляд клопотання про арешт вилученого під час огляду місця події майна, проводити за його відсутності, при цьому зазначив що таке підтримує та просить задовольнити.

Власник майна, щодо якого подано клопотання про накладення арешту в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду не подавав про причини неявки не повідомляв.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області 24.06.2022 відомості внесено в ЄРДР №0000683, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, і цього ж дня розпочато досудове розслідування.

Згідно протоколу огляду місця події від 23.06.2022, за адресою м. Ужгород, вул. Українська, 58, а саме на території автостоянки навпроти Атб-маркету було виявлено службовий автомобіль поліції (Шкода рапід) з номерним знаком НОМЕР_1 , праворуч від автомобіля на відстані близько 2 м. знаходиться працівник патрульної поліції та громадянин, який представився ОСОБА_5 , який надав працівникам патрульної поліції корочку зеленого кольору, на якій наявний напис «Паспорт» в середині якої наявна 1 (одна) купюра номіналом 50 Євро з серійним номерам: WB. Співробітник полії ОСОБА_6 , повідомив, що вказані грошові кошти ОСОБА_5 , надав йому за непритягнення до адміністративної відповідальності. Вказані грошові кошти, в ході огляду місця події було вилучено та поміщено в спец пакет НПУ № INP 1016437.
Постановою слідчого від 24.06.2022 року, вилучені в ході огляду місця події грошові кошти, а саме 1 (одна) купюра номіналом 50 Євро з серійним номером: WB, яку поміщено в спец пакет НПУ № INP 1016437, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
З огляду на вказане, слідчому судді доведено що для потреб досудового розслідування вкрай необхідно забезпечити наявність вилучених грошових коштів адже наразі без проведення експертних досліджень не видається можливим з`ясувати, яка саме річ є предметом злочину у вказаному кримінальному провадженні, що, своєю чергою, впливає на правильну правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

П. 1 та ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, передбачено: арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що вилучені згідно протоколу огляду місця події від 23.06.2022 грошові кошти, могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, можуть бути знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а тому клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, вказане в клопотанні майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема як порушення права особи на захист. Докази, передбачені цією статтею повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду (ч. 4 ст. 87 КПК).

Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя переконаний, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене вище, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні під №0000683 від 24.06.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в іноземній валюті, а саме 1 купюра номіналом 50 Євро з серійним номером: WB, яка була виявлена та в подальшому вилучена в ході огляду місця події від 23 червня 2022 року в м. Ужгород, вул. Українська, 58, яку поміщено до спеціального пакету НПУ № INP 1016437.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1