Справа № 487/129/22
Провадження № 1-кп/487/453/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2022 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, а саме: може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, оскільки неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти життя та здоров`я, власності, не проживає за місцем своєї реєстрації, не має стійких соціальних зв`язків та факторів, які б могли його стримувати за місцем тимчасового проживання, може незаконно впливати на потерпілого та свідка, які ще не допитані судом та обвинуваченому відомо їх місце проживання та номера телефонів, а також може продовжити свою злочинну діяльність, враховуючи те, що обвинувачений не має стабільного офіційного доходу, веде асоціальний спосіб життя, на теперішній час обвинувачується у вчиненні ще декілька кримінальних правопорушень. Вищевказане свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив йому обрати іншій запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на необґрунтованість існування ризиків, він також не згоден із кваліфікацією пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, зазначив, що у зв`язку з військовим станом у країні хоче допомагати військовим у територіальної обороні міста, також у нього є батьки похилого віку, які перебувають в зоні бойових дій, вагітна дружина, у якої також є четверо дітей.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вважала на теперішній час недоцільним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою під час військового стану в Україні, оскільки обвинувачений може допомагати державі, є військовозобов`язаним, тому просила визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України або особисте зобов`язання. Також посилалась на те, що на теперішній час, враховуючи час перебування обвинуваченого під вартою, ризики зменшилися. Так, прокурором не доведено ризику переховування ОСОБА_4 від суду, оскільки він одружений, його дружина вагітна та має на утриманні чотирьох дітей, має також на утриманні батьків похилого віку, не підтверджено також ризику впливу на потерпілого та свідка. ОСОБА_4 має статус обвинуваченого в Центральному та Корабельному районних судах м. Миколаєва, але був звільнений із-під варти та перебуває на альтернативних запобіжних заходах.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного:

Судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який було продовжено під час досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинуваченого 12.05.2022 закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу.
Положеннями статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з положень статті 199 КПК України, яка визначає порядок продовження строку тримання під вартою, суд, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в ході судового розгляду, крім обставин зазначених у ст. 194 КПК України, повинен встановити: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; - чи наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

В судовому засіданні встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України перевірялась під час вирішення питання слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідка, з метою уникнення покарання та вчинення нових кримінальних правопорушень, не зменшилися.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що доводить обґрунтованість ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_4 обізнаний про місце проживання потерпілого та свідка, а тому матиме змогу здійснювати на них вплив, враховуючи, що дані особи не допитані судом, з метою надання суду показів, які його виправдовують, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 раніше судимий, на теперішній час також притягується до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 296 КК України та за ч.3 ст. 185 КК України, тобто є особою схильною до вчинення злочинів, офіційно не працевлаштований, тобто не має стабільного офіційного джерела доходу, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто скоєння інших кримінальних правопорушень.

Посилання обвинуваченого та його захисника на те, що він перебуває у шлюбі, має постійне місце проживання в орендованій квартирі та зареєстроване місце проживання, працював неофіційно, не спростовують наявність ризиків, визначених при обрані запобіжного заходу. При цьому, суд бере до уваги, що обвинувачений одружений та проживав разом із родиною, проте вказана обставина не може бути стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки, оскільки факт спільного проживання з дружиною не перешкоджав обвинуваченому вести такий спосіб життя, який в подальшому призвів до його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що до завершення строку дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою судовий розгляд не може бути завершений, наведені ризики є дійсними та триваючими, суд приходить до переконання про наявність підстав для продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09.07.2022 включно, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 314, 177, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» на 60 днів до 09.07.2022 включно.
Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено 12.05.2022 о 12:00 годин.