Єдиний унікальний номер 341/1093/20
Номер провадження 1-кп/341/55/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні клопотання прокурора, подане в межах кримінального провадження від 07 липня 2020 року № 0000193, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, безробітний, судимий:

29.08.2014 Снятинським районним судом Івано-Франківської області за частиною 1 статті 187, стаття 71 КК України, із призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнений 02.10.2018 умовно-достроково з невідбутим строком покарання 4 місяці 15 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України.
встановив:
06.05.2022 із Галицького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури до суду надійшло клопотання прокурора про застосування щодо обвинуваченого міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування щодо обвинуваченого міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений неодноразово не з`являвся у судові засідання, у період з 06.05.2021 до 16.07.2021 перебував у розшуку у зв`язку із ухиленням від явки до Галицького районного суду. Також наголосив, що обвинувачений, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення цього злочину у виді позбавлення, яке може бути призначене йому у разі визнання його винуватим, та не маючи міцних соціальних зв`язків, може у будь-який момент з метою уникнення кримінальної відповідальності покинути місце свого проживання та переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України.
При застосуванні запобіжного заходу просить врахувати, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілого, свідків, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Просив обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів із визначенням застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили. Обвинувачений просив обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, зобов`язався прибувати у всі наступні судові засідання, а попередні неявки пояснив відсутністю паспорта громадянина України, що перешкоджало перетинати блок пости та приїхати з іншої області.
Захисник щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, обрання такого запобіжного заходу вважає необгрунтованим та суворим, оскільки обвинувачений повністю визнає вину, щиро розкаявся у вчиненому, що свідчить про те, що він не буде впливати на учасників судового провадження та перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, уникати явки до суду. Просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Водночас зазначив, що у разі прийняття судом рішення про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Суд установив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, тому суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується. При цьому суд установив, що ОСОБА_4 є особою раніше судимою, ніде не працює. З часу надходження обвинувального акта до суду у липні 2020 року обвинувачений оголошувався у розшук через неявки до суду.

З лютого 2022 року на неодноразові виклики до суду, здійснення приводів обвинувачений в судові засідання не з`являвся, причин своєї неявки суду не повідомляв.

Надаючи правову оцінку клопотанню прокурора, дослідженим матеріалам кримінального провадження та установленим обставинам, суд виходить з такого.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки
Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , обґрунтованість повідомленої підозри, яка підтверджена визнанням вини з боку обвинуваченого, негативну історію притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, багаторазові неявки у судові засідання без повідомлення будь-яким чином причин неявки, перебування раніше у розшуку.

Під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Під час розгляду клопотання суд установив, що поведінка ОСОБА_4 свідчить про злісне невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків в частині явки до суду, проте, з огляду на самостійне прибуття 01.06.2022 до міста Галича та перебування весь цей час за місцем свого проживання, суд дійшов висновку про відсутність доказів саме переховування обвинуваченого від суду.

Також суд не вважає доведеним ризики щодо впливу на свідків і потерпілого, оскільки особа визнає вину.

Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
Відповідно до частин першої і другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
При розгляді цього клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суддя дійшов висновку, що прокурор довів обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_4 , та часткове існування ризиків, зазначених у клопотанні, зокрема, щодо ризику переховуватись від суду.
Однак, суд вважає недоведеним факт недостатності підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, передбаченому пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.
Відтак, суддя дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 доцільно обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби і такий запобіжний захід буде достатньою мірою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора, а також для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.
При цьому суд враховує, що з 24 лютого 2022 року у державі оголошено воєнний стан і це, безумовно, впливає на можливість пересування, зокрема прибуття до суду з іншої області.
Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 369-372, 395 КПК України, суд
постановив :
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задовольнити частково.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у період доби з 20 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин без використання електронних засобів контролю.
Застосувати до ОСОБА_4 наступні обмеження:

- прибувати до слідчої, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Тячівського району Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із будь-ким з осіб, визнаних свідками чи потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 01 серпня 2022 року.

Контроль за виконанням цієї ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_6