Справа № 185/3304/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 14 березня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області,
громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого,
не працюючого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України,
із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого,
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю:
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого - ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2021 року в 00.15 годин ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 проходили повз магазин «Продукти - 282» ТОВ «АТБ-маркет», що по вул. Центральній, 39 в м. Павлограді Дніпропетровської області, де побачили ОСОБА_10 . Після чого, у ОСОБА_8 і ОСОБА_9 виник спільний злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу, 14 березня 2021 року близько о 00 годині 20 хвилин, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , дійшовши до колишнього кафе «Старий Павлоград», що на перехресті вул. Центральної та вул. Озерної в м. Павлограді, підбігли до ОСОБА_10 , заздалегідь розподіливши ролі між собою, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на вчинення розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб, смикнувши за руку останнього, ОСОБА_9 наніс один удар в область голови, від якого ОСОБА_10 впав на землю. Після того ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , продовжуючи свій злочинний умисел, нанесли не менше 10 (десяти) ударів ногами по голові та тулубу ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинили тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, забій головного мозку 1 ступеню, множинних саден обличчя, гематоми лівої вушної раковини, загоєних забійних ран лівої та правої надбрівної дуги (рубці білесувато-жовтувато-рожевого кольору), які за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день).
Після того, продовжуючи реалізацію спільного, злочинного умислу, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 за попередньою змовою, заволоділи мобільним телефоном марки «ОРРО», імей 1: НОМЕР_1 , імей2; НОМЕР_2 , який знаходився в кишені куртки ОСОБА_10 та утримуючи його при собі з місця злочину почали тікати .
В цей час ОСОБА_10 , піднявшись із землі, виявив відсутність свого мобільного телефону, який знаходився в лівій кишені куртки та почав просити у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повернути його мобільний телефон, на що ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, наніс йому один удар кулаком правої руки в область голови, від якого останній впав на землю.
Заволодівши мобільним телефоном марки «ОРРО», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли та розпорядились майном на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , завдали потерпілому ОСОБА_10 , матеріального збитку на суму 3499,86 грн.
Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою осіб.
Дії ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою осіб.
Під час судового розгляду досліджено наступні докази.
Потерпілий ОСОБА_10 показав, що 13 березня 2021 року в нього було день народження, провів внуків та зайшов у кафе випити пива, один бокал випив, а другий не допив. Повертався по вул. Центральній повз кафе «Старий Павлоград» десь після 12.00 годин і повернув на вул. Озерну. Коли йшов, то дістав телефон з внутрішньої кишені куртки та подзвонив синові. Потім він засунув його назад. Йшов по лівій стороні вул. Озерної. Відчув удар по голові і впав. Після чого отямився на землі і відчув, що лазять по кишенях. Хто лазив, не побачив, бо був обличчям до землі. В цей час чув два чоловічі голоси. І били його з двох сторін. Далі дві особи припинили свої дії і попрямували в напрямку школи. Він побачив, що не має телефону. Попросив щоби повернули телефон. Вони повернулись до нього і він побачив обвинуваченого ОСОБА_12 , який був у куртці та капюшоні. Другу особу не розгледів , бо він постійно відвертався. У відповідь ОСОБА_12 почав вимагати гроші, другий мовчав. Далі його знову вдарили, найближче до нього був ОСОБА_12 , а інший трохи далі, тому він робить висновок, що вдарив його ОСОБА_12 . І він знову втратив свідомість. Коли він отямився, то вони обоє перейшли дорогу, він знову їх окрикнув, то один з двох людей розвернувся та кинув в нього камінь. Далі зайшов у магазин АТБ, куди викликали поліцію. Били його двоє з двох сторін.
В результаті забрали у нього телефон та гроші, але не всі також забрали сигарети і запальничку. В залі засідання впізнає ОСОБА_13 , а іншого обвинуваченого запам`ятав за одягом - синьо-сірувата куртка з світло відбиваючими смугами. Телефон повернув слідчий. В нього була розбита голова та болів тулуб.
Обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що вину не визнає, показав, що він та ОСОБА_9 викликав таксі до 9 школи. Потерпілий на вул. Озерній до них сам підійшов, біля дев`ятої школи біля паркану. Почав чіплятись і отримав від нього ляпасу. Потім потерпілий вдарив обвинуваченого в ніс та у відповідь отримав ще одного ляпасу від нього. Далі потерпілий почав казати, що у нього є гроші і щоб обвинувачені повернули телефон, але вони його не брали. Більше ніхто нікого не бив. ОСОБА_9 взагалі потерпілого не бив, а намагався відтягнути ОСОБА_8 . Наступного дня він дійсно був на ринку, але телефон він не продавав, бо вони його не брали.
Згодом обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні 01 червня, змінив свої покази і вказав, що він телефон потерпілого підібрав з землі через години після завдання йому ляпасів, але обвинувачений ОСОБА_9 нічого відносно потерпілого не вчиняв.
На слідчому експерименті ОСОБА_8 за участі понятих під відеозапис показав свій рух та обвинуваченого ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 , далі як він відійшов до школи справити свої потреби, а ОСОБА_9 залишився біля кафе «Старий Павлоград» і побачив, що ОСОБА_9 спричиняє тілесні ушкодження потерпілому та між останніми відбувається конфлікт. ОСОБА_12 там і залишився. Далі підійшов ОСОБА_9 до нього та вони пішли в сторону вул. Ст.Фронту, вулицею Центральна. По дорозі ОСОБА_9 дістав телефон та повідомив, що забрав його в потерпілого. Наступного дня телефон продали на центральному ринку. В судовому засіданні вказав, що слідчий експеримент не підтримує, слідчий йому говорив наговорювати на ОСОБА_9 . Він говорив набір слів.
Обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав, показав, що дійсно він намагався розняти потерпілого з ОСОБА_8 . Бачив тільки один удар ОСОБА_8 .. Потерпілий не давав можливості піти, пропонував гроші. Потерпілого не чіпав, гроші не брав, телефон не забирав. Слідчий експеримент він проводив під примусом, слідчий заставив його все підписати. Слідчий погрожував, що підкине наркотики. Таксі викликали біля кафе «Бістро». Вину визнає в тому, що він не попередив цю подію. Не знає хто продав телефон потерпілого на ринку. Чому від нової пошти повернули на вул.. Озерну, обвинувачений логічно не зміг пояснити. Звідки слідчий дізнався, що телефон проданий на базарі, він не може пояснити ( саме на слідчому експерименті ОСОБА_9 пояснив, що телефон продали на ринку).
На слідчому експерименті з ОСОБА_9 той вказав, що потерпілий зробив обом обвинуваченим зауваження, вони йому нахамили і по вул.. Центральній між ними була перепалка. Він показав, де йшов потерпілий, а де йшли обвинувачені, уточнив, що одягнений був в синю куртку і сині штани з світло відбиваючою стрічкою. Потерпілий йшов позаду. Далі показав, як вдарив по тулубу потерпілого, і намагався повалити його на землю, але вони впали разом на землю. В процесі бійки завдав йому 3-4 удари, по яким частинам пояснити не може. ОСОБА_8 намагався розборонити. Він побачив на землі телефон, взяв його та побіг до школи та переліз через паркан і показав, де переліз і де залишив телефон. ОСОБА_8 залишився з потерпілим, вони сварились. Потерпілий питав, де його телефон. Потім вони підійшли знову до потерпілого та кожний по разу завдали потерпілому удари і той присів. Потім побігли до телефона і забрали його. Зранку разом здали телефон на ринку в магазин, а саме ОСОБА_12 здав за 1000 грн.

Стосовно недозволених методів під час досудового розслідування щодо ОСОБА_9 , зокрема під час проведення слідчого експерименту, то на підставі ухвали суду відповідні відомості внесено до ЄРДР та 22 січня 2022 року внаслідок відсутності в діях слідчого та інших працівників поліції складу будь-якого кримінального правопорушення, провадження закрито.
Свідок ОСОБА_14 - син потерпілого показав, що в потерпілого було День народження. Батько вночі прийшов додому в крові, він викликав швидку допомогу. Пам`ятає як батько вказав, що в одного нападника була куртка з відбиваючим елементом. Потім батько лежав в лікарні ОСОБА_15 біля місяця. Батько розповідав, що двоє чоловіків забрали телефон і гроші.
Свідок ОСОБА_16 , показав, що в березні місяці до нього магазин принесли телефон «ОППО», якийсь чоловік він вже не пам`ятає його, та й зір в нього поганий. Вказаний телефон він наступного дня добровільно видав поліції. Купив його за 1000 грн., бо той був заблокований.
Допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_17 показав, що він допитав спочатку ОСОБА_9 , як підозрюваного, потім той пішов додому та добровільно видав речі (куртку, штани та обув). Впізнання по фотознімках проводив в лікарні Мечникова в Дніпрі, після того як допитав потерпілого там же. Спочатку він допитав потерпілого, по яким ознакам він може впізнати обвинувачених, а потім проводив впізнання. В підозрі та обвинуваченні не вказував викрадені гроші в сумі 200 грн., та запальничку, бо об`єктивно не змог довести їх наявність, тому інкримінував тільки мобільний телефон. Обвинуваченим було запропоновано на слідчому експерименті показати обставини заволодінням майном потерпілого, вони добровільно погодились, право на захист їм роз`яснювались, але вони не бажали мати захисника. Будь яких недозволених засобів не застосовувалось, а весь слідчий експеримент фіксувався на відеозапис. Уточнив, шо на слідчому експерименті ОСОБА_8 вказував, що бив потерпілого ОСОБА_9 , а ОСОБА_9 говорив, що потерпілого били обоє.
З витягу з ЄРДР слідує, що 14 березня 2021 року розпочато досудове розслідування з приводу заволодіння мобільним телефон ОСОБА_10 .
Відповідно до протоколу огляду місця події від 14 березня 2021 року та 19 березня 2021 року оглянуто ділянку місцевості на перехресті вул. Центральна та Озерна. Встановлено наявність камер відеоспостереження, дані з яких досліджено в судовому засіданні.
Згідно протоколу огляду від 16 березня 2021 року оглянуто телефон, який добровільно видав ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_4 «Центральний ринок» телефон моделі «ОРРО» імей: НОМЕР_1 (а. 97), також 30 березня 2021 року даний телефон оглянуто за участі свідка ОСОБА_16 ( а. 96) та останній пояснив, що цей той телефон, який 14 березня 2021 року йому продав невідомий чоловік (т. 1 а.97)
Вказаний телефон визнано речовим доказом відповідно до постанови від 16 березня 2021 року.
За висновком експерта вартість мобільного телефону ОРРО на момент його заволодіння могла складати 3499,86 грн. ( т. 1, а.87-90)
Відповідно до розписки від 30 березня 2021 року потерпілий отримав від працівників поліції телефон ОРРО.
Відповідно до протоколу впізнання за фотознімками від 16 березня 2021 року потерпілий вказав , що зможе впізнати особу, яка напала на нього. На фото 4 він впізнає особу, яка біля кафе «Старий Павлоград» здійснив напад на нього та вимагав кошти. Впізнає за рисами обличчя, формою носу, розрізом очей. На фото №4 зображений ОСОБА_8 . Впізнання проведено в м.Дніпро в лікарні Мечникова.( т. 1 а. 73-74)
Відповідно до протоколу впізнання за фотознімками від 16 березня 2021 року потерпілий вказав, що зможе впізнати особу, яка напала на нього. На фото 3 він впізнає особу, яка біля кафе «Старий Павлоград» здійснила напад на нього та заволоділа телефоном та грошима. Впізнає за рисами обличчя, формою носу, розрізом очей. На фото №3 зображений ОСОБА_9 . Впізнання проведено в м.Павлограді. В обох протоколах одні й ті поняті. Зокрема ОСОБА_18 , яка проживає в АДРЕСА_5 (т.1 а. 78-79).
За висновками СМЕ від 20 квітня 2021 року у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку 1 ст., множинних саден обличчя, гематоми лівою вушної раковини. Біля зовнішнього кута правої надбрівної дуги та на лівій надбрівній дузі з переходом на зовнішній кут надбрівної дуги рубець, який є наслідком загоєння забійних ран.
Тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку 1 ст., множинних саден обличчя, гематоми лівої вушної раковини, загоєних забійних ран лівої та правої надбрівної дуги (рубці) утворились по ударному механізму від дії тупого твердого предмету( предметів) чи при ударі об такий (такі) з місцем прикладання діючої сили у вищевказані ділянки. Всі ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні. Тілесні ушкодження утворились незадовго до надходження потерпілого до травмпункту 14 березня 2021 року. Тілесні ушкодження не характерні для спричинення при однократному падінні з висоти власного зросту. Предметом дослідження окрім потерпілого була медична документація. ( т. 1 а.94-95)
Досліджено протокол пред`явлення речей для впізнання від 22 квітня 2021 року, в ході якого потерпілий серед пред`явлених чоловічих курток вказав на куртку під номером 2 як на куртку, в якій перебував один з нападників, який був без бороди та не худорлявий. ( т.1 а.79-83)
Відповідно до розписки від 18 березня 2021 року ОСОБА_9 видав працівникам поліції куртку синього кольору, штани синього кольору та обув, в яких він був 14 березня 2021 року.
18 березня 2021 року вказана куртка оглянута за участі ОСОБА_9 вказана куртка з полосками білого та сірого кольору на задній частині. Також оглянуто штани та чоботи коричневого кольору. ( т. 1 а. 121-123)
Досліджено відеозапис та відповідний протокол огляду під час досудового розслідування, з перехрестя вул. Центральна та Миру.
На відеозапису потерпілий та двоє чоловіків , біля магазину «Пивний рай». Потерпілий та дві особи в темній та синій куртці (з світловідбиваючим елементом) тривалий час спілкуються. Далі потерпілий зупиняється, а двоє чоловіків рухаються по вул. Центральній в бік вул. Озерна. Далі потерпілий направляється за ними.
ОСОБА_8 на питання про що спілкувалися, пояснив, що він ні про що не спілкувався, в нього є сім`я, руку можливо й потиснув потерпілому.
ОСОБА_9 пояснив, шо вони сходили в туалет. Сказали, що їм ніде було в туалет ходити. Таким чином обвинувачені не заперечили свою присутність біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », однак заперечили своє спілкування з потерпілим, хоча на відео видно, що спілкувались більше двох хвилин. ( т. 1 а.103-106)
Також оглянуто відеозапис з камер зовнішнього спостереження , наданого ФОП ОСОБА_19 , який є логічним продовженням першого і фіксує момент виходу потерпілого та обвинувачених на вул. Центральну.
Потерпілий при перегляді відеозапису зазначив, що на відеозаписі вказав на себе в чорній куртці і чорних штанях без шапки. Вказав, що він впізнав світлу куртку синього кольору, яка була на одному з обвинувачених. Обвинувачений ОСОБА_8 в довгій темній куртці з капюшоном.
Обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що на відео вони проходять повз потерпілого, він застосував нецензурну лайку до них, а вони пішли далі. Він був у синій куртці з полосою, яка відбиває світло.
Обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що він на відео в темній куртці. ( т. 1 а.98-100).
На відеозаписі з файлом «АТБ» при збільшенні відео на екрані з великою роздільною здатністю, видно як в 00.17 годин дві особи в чорній та синій куртках пересікають перехрестя вул. Центральна з вул. Озерною та рухаються в сторону «Нової пошти» по вул. Центральній. Суд робить висновок, що за кольором одягу це саме обвинувачені. Далі вони, рухаючись по вул. Центральній, зникли з огляду камери. Через три хвилини з лівої сторони з`являється потерпілий, який тримає руку біля вуха (мабуть телефон) та в 00.20.38 повертає на вул. Озерна. В цей час з правої сторони з`являються дві особи в одязі, який раніше зазначали обвинувачені, що це вони, далі також повертають на вул. Озерну та в 00.22.18 пересікають вул.. Озерну в районі припаркованого автомобіля, та цілеспрямовано повертають назад в бік потерпілого. В 00.24.18 видно як йде штовханина (однак зображення не чітке). Далі, особа в синій куртці йде в сторону вулиці Центральна, інша особа залишається з першою особою, та знову повертається до потерпілого та іншої особи, штовханина продовжується. В 00.29.01 потерпілий вибігає на проїзну частину вул. Озерної, а за ним особа в темному обсязі, позаду особа в синій куртці. Потім обоє відійшли в сторону паркану школи номер 9, а за ними прямує потерпілий. Потім в 00.31 зафіксовано, як дві особи через вул. Озерну біжать за потерпілим на тротуар біля кафе «Старий Павлоград», збивають першу особу з ніг, далі через якість зображення незрозумілі події та через кілька секунд двоє осіб перебігають дорогу в сторону школи і зникають. В 00.35.08 в поле камери з`являється потерпілий, який якийсь час перебуває на тротуарі, а згодом йде в напрямку магазину «Атб», хитаючись. ( т. 1 а.108-110)
Також досліджено відеозапис з камери спостереження, яка розташована на будівлі «Нової Пошти», на якій зафіксовано як обвинувачені пересікли перехрестя вулиці Центральна та вул. Озерна, далі біля будівлі «Нової «Пошти» зупинились та стали спостерігати в напрямку з якого вони йшли ( де в цей час, виходячи з попереднього відеозапису, рухається потерпілий) та повертає на вул. Озерну. Після чого ОСОБА_8 одягає капюшон та обоє повертаються. Далі з попереднього відеозапису видно, як обоє повертають на вул. Озерну, а згодом підходять до потерпілого. (т. 1 а.112-115)
Досліджено постанову про закриття кримінального провадження за повідомленням ОСОБА_9 щодо застосування недозволених методів слідства (а.с. 53 т.2)
Оцінюючи вказані докази суд приходить до таких висновків.
Щодо протоколів впізнання за фотознімками від 16 березня 2021 року обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд вважає їх не допустимими доказами з наступних підстав. Правила ст. 228 КПК установлюють вимоги до проведення такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання, недотримання яких має наслідком визнання відповідного протоколу недопустимим доказом, тобто таким, що отриманий з порушенням порядку, встановленого КПК.
З протоколу впізнання ОСОБА_8 слідує, що впізнання відбувалось в лікарні Мечникова, де в той час перебував потерпілий. Це підтвердив й потерпілий. Слідчий при допиті вказав, що він спочатку допитав потерпілого про зовнішній вигляд обвинувачених, а потім провів впізнання за фотознімками. З долученого реєстру матеріалів до обвинувального акту, та з показів слідчого слідує, що потерпілий допитаний в той же день, та його допит завершено в 12.00 годин. А вже в 14 годині, там же, слідчий проводить впізнання з потерпілим. Таким чином, слідчий фізично не міг, допитавши потерпілого про риси обвинувачених, виготовити протокол з фотографіями обвинувачених з огляду на віддаленість м. Дніпра та м. Павлограду. Сам протокол слідчої дії не містять опису про зовнішній вигляд, прикмети або сукупність ознак, за якими потерпілий може впізнати осіб, що на нього напали, а також обставин, за яких потерпілий бачив цю особу. Що стосується опису ознак, за якими потерпілий впізнав обвинувачених, то вони мають лише загальний характер. Також участь двох понятих є обов`язковою при проведенні впізнання (ст.223 КПК України). Адреса одного понятого зазначена як м. Дніпро Чичеріна, 30, однак використовуючи загальнодоступну інформацію сервісів «Гугл» щодо адрес та відповідних фотографій, то вказаний будинок є багатоквартирним.
Сукупність вказаних порушень дають підстави зробити висновок про недопустимість вказаних протоколів впізнання обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що відповідає й практиці ВС в справі № 761/6970/14-к провадження № 51-5694 км 20.
До показів обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він завдав тільки два ляпаси, а ОСОБА_9 взагалі не завдавав ударів потерпілому з метою заволодіння майном суд ставиться критично. Так обвинувачений під час судового розгляду спочатку вказував, що в потерпілого ніхто телефон не забирав, згодом повідомив, що телефон підняв через одну годину після події.
З іншої сторони, його покази повністю спростовуються показами потерпілого, який вказав, що били його дві особи з двох сторін. В судовому засіданні він чітко вказав, що одна особа це ОСОБА_12 , а інша особа була в синій куртці з світло відбиваючими елементами. Після завдання йому ударів, почали лазити по кишенях, після чого в потерпілого зник телефон і коли той почав просити повернути телефон, вони повернулись і ОСОБА_12 вимагав гроші і вдарив його, після чого той втратив свідомість. Покази потерпілого підтверджуються об`єктивними даними, зокрема даними СМЕ про наявність ушкоджень в потерпілого, їх кількість, та даними відеозапису, які підтверджують покази потерпілого, про те, що обвинувачені цілеспрямовано пройшовши перехрестя, де якийсь час почекали, та побачивши куди повернув потерпілий, повернулись назад на вул. Озерну, далі повернулись на вул. Озерну саме в бік потерпілого. Цілеспрямовано підійшли до нього, а враховуючи покази потерпілого йому завдали ударів. Далі обвинувачені йдуть в напрямку вулиці Центральна та знову повертаються до потерпілого. Згодом потерпілий вибіг на вул. Озерну, а за ним біжать обвинувачені. Потім відійшли в сторону паркану школи номер 9, а з ними прямує потерпілий. Після чого обвинувачені розвернулись, перебігли через вул.. Озерну та наздогнали потерпілого на тротуарі в районі кафе «Старий Павлоград», збивають з ніг. Та через кілька секунд двоє перебігають дорогу в сторону школи й зникають. В 00.35.08 в поле камери з`являється потерплий, який якийсь час перебуває на тротуарі, а згодом йде в напрямку магазину «АТБ», хитаючись.
З цих же підстав суд критично ставить до показів ОСОБА_9 , оскільки потерпілий чітко зазначає, що ударів йому завдавали дві особи і друга особа нападника перебувала в куртці, яка видана обвинуваченим ОСОБА_9 .. Також дані відеозапису вказують на активну участь та узгодженість дій обвинуваченого ОСОБА_9 з обвинуваченим ОСОБА_8 , з чого суд робить про наявність попередньої змови.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів під час досудового роздування й під час слідчого експерименту не знайшли свого підтвердження за результатами досудового розслідування розпочатого на підставі ухвали суду. Так само й суд критично ставиться до заяв обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він на слідчому експерименті говорив те, що йому повідомив слідчий. Так ОСОБА_8 на слідчому експерименті перекладав відповідальність на ОСОБА_9 , з яким уже було проведено слідчий експеримент, в чому ж тоді була мета тиску, якщо ОСОБА_8 на слідчому експерименті для себе відводив роль спостерігача подій, вказуючи про версію подій, яка відрізняється і від версії потерпілого й від версії ОСОБА_9 , повідомленої на слідчому експерименті, який був проведений раніше по часу. Такі доводи є не зрозумілими і нелогічними. Крім того, саме обвинувачені обоє повідомили куди проданий телефон, після чого допитаний свідок ОСОБА_20 його видав працівникам поліції.
Таким чином покази обвинувачених спрямовані на пом`якшення своєї відповідальності.

Переглянутий відеозапис слідчих експериментів, не містить зупинок чи переривань, відсутні погрози або примусу під час слідчого експерименту за участі обвинувачених, сама поведінка обвинувачених, добровільність, дії обвинувачених, обізнаність з обставинами під час цієї слідчої дії, відсутність будь-яких підказок з боку учасників проведення слідчої дії, свідчить про відсутність тиску з боку сторони обвинувачення.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.09.2020 року (справа № 740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19), в постанові палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10.02.2021 року (справа №664/317/17, провадження №51-5195км20), легітимна мета слідчого експерименту досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження. При цьому показання учасника кримінального провадження необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту.
Матеріали кримінального провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протокол слідчого експерименту відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статтям 104, 105 КПК України, а самі слідчі дії проведено за правилами та в порядку, передбаченими ст.240 цього Кодексу, з дотриманням встановленої кримінальним процесуальним законом процедури проведення слідчого експерименту за участю обвинувачених, та процесуальних гарантій, що виключає обґрунтовані сумніви щодо неправомірного отримання відомостей від обвинувачених у ході слідчого експерименту. Доказ, отриманий у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, відповідно до ст.86 КПК є допустимим. У той же час у матеріалах провадження відсутні підстави, визначені ст.87 цього Кодексу, для визнання протоколу слідчих експериментів недопустимим доказом. Час проведення слідчих експериментів відповідає наближеному до часу подій.
Дані, отримані судом за результатами протоколів слідчих експериментів оцінюються судом з врахуванням інших допустимих доказів в їх сукупності, зокрема з врахуванням показів потерпілого, даних СМЕ, досліджених відеозаписів інших доказів.
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, які є допустимими та належними, суд приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинувачених у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки з об`єктивної сторони дії обвинуваченого виражались в умисних діях, спрямованих на вилучення чужого майна, шляхом застосування фізичного насильства до потерпілого, що спричинило йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а їхні дії були узгодженими. Обвинувачені, пройшовши перехрестя з вулицею Озерною, цілеспрямовано зупинились біля приміщення нової пошти озираючись в напрямку потерпілого, далі спостерігаючи за напрямком руху потерпілого, обвинувачений ОСОБА_8 одягає капюшон на голову і обоє слідують до потерпілого наближаючись до нього, який звернув на вулицю Озерну, де здійснивши напад на потерпілого та спричинивши йому тілесні ушкодження, заволоділи його телефоном, який продали на ринку м.Павлограда свідкові ОСОБА_20 . Також суд враховує, що виявлені в потерпілого тілесні ушкодження спричинені спільними діями обвинувачених і не підлягають розмежуванню.
Оцінюючи доводи захисту про те, шо обвинувачений ОСОБА_9 давав визнавальні покази та показували обставини злочину під тиском, то судом вище надана оцінка їхнім показам, також судом не взяті до уваги їхні визнавальні покази під час досудового розслідування. Заяві обвинуваченого ОСОБА_9 про недозволені методи слідства надана оцінка за результатами досудового розслідування відкритого ДБР на підставі ухвали суду.
Щодо доводів про те, що даних з камер спостереження недостатньо для доведеності пред`явленого обвинувачення, то суд зазначає, що судом дані відеозаписи оцінені з врахуванням показів потерпілого, та даними СМЕ. Стосовно вказівки захисту на те, що протокол огляду місця події нічого не доводить, суд зауважує, що дійсно точне місце оглядом не встановлено, але по перше розбійний напад здійснювався в динаміці, з переміщенням обвинувачених та потерпілого. Та саме в процесі огляду встановлена наявність камер відеоспостереження.
Так само покази свідка ОСОБА_20 про придбання на ринку мобільного телефону за 1000 грн. підтверджують обставини, про які обвинувачені повідомили на слідчому експерименті, а саме що вони продали вказаний телефон на ринку. Саме вказаний телефон ідентифіковано як телефон потерпілого.
Стосовно неможливості отримати від обвинуваченого ОСОБА_9 куртки слідчим відповідно до заяви від 18 березня 2021 року та її огляду в 14.15 годин, бо обвинувачений в цей час перебував під вартою, то дійсно обвинувачений відповідно до заяви видав куртку і одяг 18 березня 2021 року. Однак запобіжний захід застосовано з 10.40 годин. До цього в обвинуваченого було достатньо часу видати свій одяг, яку слідчий в 14.15 годин оглянув за участі обвинуваченого. Доводи захисту про те, що одяг оглянутий за участі обвинуваченого але без участі захисника, що обумовило порушення права на захист, суд вважає необґрунтованим, оскільки оглядалась раніше видана куртка, обвинувачений залучений як учасник огляду, жодних показань, пояснень не давав, нічого не показував і, відповідно, не був джерелом особистісної інформації у розумінні кримінального процесуального доказування з огляду на мету її проведення (фіксація характеристик речей).
Доводи щодо не допустимості протоколу впізнання потерпілим куртки обвинуваченого ОСОБА_9 ,суд вважає безпідставними, оскільки потерпілому було надано чотири куртки синього кольору для впізнання, серед яких він впізнав куртку ОСОБА_9 , про ознаки якої допитаний під час допиту в м. Дніпрі. Вказана куртка обвинуваченим була надана відповідно до його заяви та визнана речовим доказом. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив ознаки свого одягу під час перегляду відеозаписів.
Доводи про незаконне перебування, на думку захисту, обвинуваченого ОСОБА_9 в Павлоградському РВП, до його поміщення під варту, не є предметом даного судового розгляду, і захист має право звернутись до правоохоронних органів з відповідним повідомленням. В той же час, із змісту постанови ДБР про закриття кримінального провадження слідує, що перевірялась журнали обліку відвідувачів та запрошених осіб до Палоградського РВП ГУНП та будь-яких ознак складу злочину в діях працівників поліції не виявлено.
Також сторона захисту ставить під сумнів висновок СМЕ стосовно потерпілого, мотивуючи тим, що потерпілий на досудовому розслідуванні вказував, що йому завдано не менше 10 ударів по голові та 10 ударів по тулубу, а в обвинувальному акті зазначено, що завдано не менше 10 ударів ногами по голові та тулубу потерпілого. В той же час у висновку СМЕ тілесних ушкоджень на тулубі не виявлено, хоча, на думку захисту на тулубі потерпілого при отриманні 10 ударів повинні бути тілесні ушкодження.
Так відповідно до вимог ст. 242 КПК України обов`язковим є призначення експертизи для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень. Досліджений висновок експерта визначає які тілесні ушкодження виявлені в потерпілого, експерт не приймав участі під час слідчого експерименту за участі обвинувачених, а з потерпілим слідчий експеримент взагалі не проводився. В свою чергу під час судового засідання може бути допитаний експерт, щодо наявності в експерта спеціальних знань та кваліфікації з досліджуваних питань (освіти, стажу роботи, наукового ступеня тощо), дотичних до предмета його експертизи; використаних методик та теоретичних розробок; достатності відомостей, на підставі яких готувався висновок; наукового обґрунтування та методів, за допомогою яких експерт дійшов висновку; застосовності та правильності застосування принципів та методів до фактів кримінального провадження; інші запитання, що стосуються достовірності висновку (ст. 357 ч. 3 КПК України). В рамках поставлених питань перед експертом у висновку надано однозначні відповіді про виявлені тілесні ушкодження та їх локалізацію в потерпілого, питання ж можливості чи не можливості отримання виявлених тілесних ушкоджень в потерпілого за обставин вказаних обвинуваченим ОСОБА_9 на слідчому експерименті (який захист вважає недопустимим доказом) або потерпілим під час допиту, експертом взагалі не досліджувалось, бо такі питання не ставились. Висновок експерта жодним чином не протирічить показам потерпілого про завдання йому ударів, оскільки констатує наявність в потерпілого тілесних ушкоджень, зокрема експерт визначив, що виявлені тілесні ушкодження утворились незадовго до надходження потерпілого до травмпункту 14 березня 2021 року і тілесні ушкодження не характерні для спричинення при однократному падінні з висоти власного зросту, та отримані потерпілим по ударному механізму (а.94-95) Відповідно до правил судово-медичного визначення
ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як
наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів -
фізичних, хімічних, біологічних. Таким чином, не всі ушкоджуючі фактори (удари) спричиняють тілесні ушкодження, а тільки ті, які порушують анатомічну цілості тканин, органів та їх функцій. Внаслідок дій обвинувачених на тілі потерпілого мають місце тілесні ушкодження, локалізацію та ступінь тяжкості яких визначено експертом, кількість ударів не є ідентичною кількості тілесних ушкоджень на тілі.
Інші доводи захисту зводяться до надання іншої оцінки дослідженим доказам.
При призначенні покарання, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, перебуває у реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями з 2018 року, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, доказів батьківства сторона захисту не надала.
Обставинами, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання стосовно ОСОБА_8 часткове відшкодування моральних збитків. Стосовно ОСОБА_9 такі не встановлені.
Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинувачених, не встановлено.
Призначаючи обвинуваченим вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що вони вчинили тяжкий злочин.
За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинувачених, відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 можливе лише з ізолюванням від суспільства та призначає їм покарання за ч. 2 ст. 187 КК України в межах санкції інкримінованої статті Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід до набрання вироком чинності, враховуючи наявність ризику ухилення від суду, залишається без змін.
Потерпілим ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, який підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ч.2 ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити у сумі 1367 грн., які були витрачені ним на лікування, що підтверджується доданими до кримінального провадження чеками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд вважає, що потерпілий зазнав моральних страждань внаслідок вчинення щодо нього злочину, а саме це виражалось в тому, що уклад життя був повністю порушений, він перебував на стаціонарному лікуванні, в лікарні він переніс дуже сильні болі і страх за своє життя, перебував у стресі внаслідок болю та змін звичайного укладу життя.
З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених на користь потерпілого моральну шкоду в сумі 15000 грн. із вирахуванням часткового відшкодування ОСОБА_8 потерпілому моральної шкоди в сумі 7000 грн.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на видані 18 березня 2021 року ОСОБА_8 речі, а саме: тряпчані штани синього кольору, кросівки фірми «PUMA», чоловічу куртку чорного кольору та на видані 18 березня 2021 року ОСОБА_9 речі, а саме чоловічу куртку синього кольору з сірими та білими смугами, чоловічі тряпчані штани синього кольору, чоботи (берци) коричневого кольору слід скасувати.
Питання речових доказів у справі необхідно вирішити за правилами ст. 100 КПК України.
Судові витрати складають 653 грн. 80 коп., які були затрачені на проведення судової товарознавчої експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Строк покарання обчислювати з моменту обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 17 березня 2021 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_8 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Строк покарання обчислювати з моменту обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 18 березня 2021 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_9 залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Позовну заяву ОСОБА_10 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 на рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 1367 (одна тисяча триста шістдесят сім) грн. солідарно.
Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 8000 (вісім тисяч) грн. солідарно.
В іншій частині позову ОСОБА_10 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь держави по 326 (триста двадцять шість) грн. 90 коп. з кожного судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на видані 18 березня 2021 року ОСОБА_8 речі, а саме: тряпчані штани синього кольору, кросівки фірми «PUMA», чоловічу куртку чорного кольору та на видані 18 березня 2021 року ОСОБА_9 речі, а саме чоловічу куртку синього кольору з сірими та білими смугами, чоловічі тряпчані штани синього кольору, чоботи (берци) коричневого кольору - скасувати.
Речові докази:
- мобільний телефон ОРРО СРН2015 imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , переданий під розписку ОСОБА_10 залишити останньому за належністю;
- СД диск (№07041814), на якому перебуває відеозапис від 14.03.2021 року з зовнішніх камер відеоспостереження закладу «Лозіз», на якому зафіксовано маршрут пересування потерпілого ОСОБА_10 та маршрут пересування обвинувачених зберігати в матеріалах кримінального провадження;
-DVD диск (№ МАР644Х112184202), на якому перебуває відеозапис від 14.03.2021 року з камер відеоспостереження «Безпечне Місто», які розташовані на перехресті вул. Миру та вул. Центральна м. Павлограда, на яких зафіксований маршрут пересування потерпілого ОСОБА_10 та маршрут пересування обвинувачених зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- CD-диск (№ LH3130YD05093410D4), на якому перебуває відеозапис від 14.03.2021 року з камер відеоспостереження «Безпечне Місто», які розташовані на перехресті вул. Озерна та вул. Центральна м. Павлограда, на яких зафіксований маршрут пересування потерпілого ОСОБА_10 та маршрут пересування обвинувачених зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- СД диск (№МАР644Х), на якому перебуває відеозапис від 14ю03.2021 року із зовнішніх камер відеоспостереження торгівельного закладу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , на якому зафіксовано маршрут пересування обвинувачених, які в подальшому скоїли розбійний напад на потерпілого ОСОБА_10 зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- тряпчані штани синього кольору, кросівки фірми «PUMA», чоловічу куртку чорного кольору, передані на зберігання до камери схову речових доказів Павлоградського РВП - повернути ОСОБА_8 за належністю;
- чоловічу куртку синього кольору з сірими та білими смугами, чоловічі тряпчані штани синього кольору, чоботи (берци) коричневого кольору, передані на зберігання до камери схову речових доказів Павлоградського РВП повернути ОСОБА_9 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1