ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2885/15-к

Провадження № 11-кп/4820/498/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000086 від 08.02.2015 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 26 квітня 2022 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 26 квітня 2022 року
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Острівчани Кам`янець- Подільського району Хмельницької області, українцю, громадянину України, не одруженому, неповнолітніх та непрацездатних на утриманні немає, позапартійному, депутатом не являється, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою (9 класів), не працюючому, раніше не судимому,

обвинуваченому за ч.1 ст.115 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 червня 2022 року включно.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики передбачені п.п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому з урахуванням ступеня тяжкості та суспільної небезпеки злочину у якому обвинувачується ОСОБА_5 , особи обвинуваченого, тяжкості можливого покарання у разі визнання обвинуваченого, винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам визначеним у ст.177 КПК України, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 26 квітня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вказує, що ухвала суду є невмотивованою та незаконною.

Суд безпідставно відмовив обвинуваченому у зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Судом не враховано, що: обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності; до затримання працював різноробочим та має постійне місце проживання.

Крім того, вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.115 КК України є недоведеною та він є непричетним до вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 здійснюється апеляційним судом без участі сторін кримінального провадження, оскільки клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не заявлялося.
Вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, у обвинуваченого відсутнє постійне місце роботи, не має стійких соціальних зв`язків та постійного місця проживання.

Тому, з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме ризики: переховування від суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та не зможе запобігти ризикам, зазначеним в ухвалі суду.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які на даний час не змінилися.

В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені п.п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкі наслідки вчиненого злочину, і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, суд обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження ізоляції обвинуваченого ОСОБА_5 від суспільства.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону та прийняте судом рішення, з урахуванням усіх обставин, не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

Не заслуговують на уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.115 КК України є недоведеною та він є непричетним до вказаного кримінального правопорушення.

Наявні в матеріалах кримінального провадження докази та зазначені прокурором у клопотаннях про обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 обґрунтовують підозру (обвинувачення) ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і свідчать про причетність обвинуваченого до вказаного злочину.
Разом з тим, оцінка доказів відповідно до положень ст. 94 КПК України здійснюватиметься судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Обставини на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, зокрема те, що він раніше не судимий, не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності, до затримання працював різноробочим та має постійне місце проживання, на думку колегії суддів не є визначальними та такими, що давали б можливість обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 26 квітня 2022 року про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 червня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: