Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2941/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
представників потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000490 за апеляційним скаргами захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_11 , представника потерпілого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 серпня 2021 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм ТОВ ЄВРОСВІТ, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

- за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 (два) роки.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 не обирався
Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ Євросвіт на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 193 439 гривень 41 копійка та у рахунок відшкодування моральної шкоди - 70 000 гривень. У решті позову відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_13 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ Євросвіт на користь ОСОБА_13 , матеріальну шкоду в розмірі 149 785 гривень 30 копійок та у рахунок відшкодування моральної шкоди - 70 000 гривень. У решті позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 5 178 грн. 88 коп.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2020 року на автомобіль DAF FT XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом KRONE SD-2, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіль Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 - скасовано.
Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль DAF FT XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом KRONE SD-2, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіль Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , - повернуто власникам.

встановила:

Як визнав суд 04 червня 2020 року близько 09 години 50 хвилин водій ОСОБА_6 керував технічно справним автопоїздом DAF FT XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом KRONE SD-2, д.н.з. НОМЕР_2 . Рухаючись у вказаний день та час вказаним транспортним засобом на 105 км автодороги "Васьковичі-Шепетівка" поблизу м. Новограда-Волинського, Житомирської області у напрямку м. Новоград-Волинський у правій смузі руху, водій ОСОБА_6 , у порушення вимог п. 2.3 б) та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, будучи неуважним, не простежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , що рухався у зустрічному напрямку.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, важкого забою головного мозку, відкритих переломів обох кісток правої гомілки, закритих переломів 2-5 плесневих кісток лівої стопи, рани на нижній губі, забою грудної клітини та легень, які належать до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Пасажиру автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_11 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді переломів 2-7 ребер справа та 1-5 ребер зліва грудини, закритих переломів правої стегнової кістки, обох кісток правої гомілки, обох наколінників, правої променевої кістки, 2-4 плесневих кісток правої стопи, переломів кісток лицевого черепа, крововилива під м`яку мозкову оболонку правої тім`яної долі, ран на лобі та верхній повіці лівого ока, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3 б); 10.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням аварійної обстановки, дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_11 вважає, що при вирішенні цивільного позову та визначенні розміру матеріальної і моральної шкоди місцевий суд у вироку не навів мотиви прийнятого рішення про часткове задоволення цивільного позову, не перевірив обґрунтованість заявлених вимог, не надав оцінку сукупності встановлених обставин справи та не взяв до уваги усіх доказів та розрахунків сум, що підлягають стягненню. Суд першої інстанції, стягнувши з TOB «Євросвіт» на користь потерпілої (позивача) зменшені суми відшкодування матеріальної та моральної шкоди, не навів жодних переконливих мотивів та обмежився лише загальним посиланням на положення статей 23, 1167 ЦК України.

Крім того, судом неправильно застосовано законодавство України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання ОСОБА_6 , яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, внаслідок м`якості.

Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.

Стягнути з ТОВ «Євросвіт» на її користь суму завданих матеріальних збитків, в розмірі 464 418 гривень 41 копійка та суму моральної шкоди у розмірі 650 000 гривень.

Представник потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду у частині стягнення на користь ОСОБА_13 розміру заподіяної моральної шкоди необґрунтованим, незаконним та таким, що у цій частині підлягає зміні.

Вважає, що вирок суду, в частині визначення розміру моральної шкоди є незаконним, суд необґрунтовано відмовив у задоволенні усіх позовних вимог.

Злочинні дії ОСОБА_14 спричинили тяжку моральну травму, оскільки потерпілий став інвалідом 1 групи, вони викликали моральні страждання, які позначили негативні зміни у житті ОСОБА_13 , а саме: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання та спогади, тривога з своє життя та життя його родини та дітей, емоційні реакції при згадуванні подій; переживання психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я (яке навряд коли поправиться), та, крім усього вищевикладеного побоювання за психоемоційний стан здоров`я всіх близьких, які опікуються ОСОБА_13 , адже вони також вкрай тяжко переживають дану подію.

Просить вирок суду в частині часткового стягнення з ТОВ «Євросвіт» на користь ОСОБА_13 70000 (сімдесят тисяч)грн. - змінити.

Цивільний позов ОСОБА_13 в частині стягнення з ТОВ «Євросвіт» заподіяної моральної шкоди задовольнити повністю, а саме стягнути з ТОВ «Євросвіт» на користь ОСОБА_13 суму заподіяної моральної шкоди у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч гривень) грн. в решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який представляє інтереси обвинуваченого та цивільного відповідача вважає вирок щодо ОСОБА_6 таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що внаслідок поверхневого, однобічного, необ`єктивного та упередженого досудового розслідування, що супроводжувалось грубими порушеннями вимог КПК України, залишились не встановленими всі обставини даної ДТП, які мають істотне значення для з`ясування її механізму.

Суд першої інстанції належним чином не проаналізував усі докази у кримінальному провадженні, не надав їм певну оцінку з точки зору належності, допустимості, що призвело до встановлення неправомірного рішення.

В підготовчому судовому засіданні, 01.12.2020 року, стороною захисту було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України, але ухвалою суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту.

Суд не надав належну оцінку порушенням вимог КПК України щодо оформлення протоколу огляду місця ДТП.

Зазначає, що в протоколі огляду місця ДТП від 04.06.2020 р. з доданими до нього схемою та фото не було зафіксовано всіх важливих для справедливого вирішення справи фактичних даних, зазначені документи містить суперечливу та незрозумілу інформацію, їх складено з порушеннями процесуального закону, протокол огляду місця ДТП не можна вважати належним і допустимим доказом.

У випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КПК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушеннями правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, який вчинив кожен з водіїв, хто з них створив аварійну обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступніть участі кожного з них у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила ПДР вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом

Так, допитані свідки в судовому засіданні зазначили, що не бачили, щоб водій автомобіля Renault Megane Давідян Рафаїл гальмував, а тільки змінив напрямок руху, що є порушенням ПДР (у вироку взагалі не надано оцінки даним показам). В ході досудового розслідування дані факти також не були об`єктом дослідження.

Крім того, суд першої інстанції не надав належну оцінку показанням свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які були надані ними безпосередньо в судовому засіданні, а лише вибірково відобразив їх у вироку, не вказавши обставини, що поставили б під сумнів обвинувачення, не дав цим доказам ніякого аналізу.

Також, в протоколі ДТП (ОМП) зафіксовано, що водій ОСОБА_18 почав гальмувати, ще на своїй смузі руху, а слідів гальмування Renault Megane, взагалі не зафіксовано, і при ухвалені вироку дана позиція сторони захисту не була ні врахована ні спростована належними доказами.

В судових дебатах, стороною захисту було заявлено клопотання про визнання доказів недопустимим, оскільки всі слідчі дії із ОСОБА_19 були проведенні в якості свідка, а в подальшому були використані для обвинувачення, тому захист просив визнати недопустимим протокол допиту свідка ОСОБА_14 , протокол проведення слідчого експерименту та як наслідок висновок судової експертизи обставин та механізму ДТП (оскільки вихідні дані були отриманні з показань свідка).

Крім того вважає, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_13 та ОСОБА_11 про стягнення з ТОВ «Євросвіт» на їх користь матеріальної шкоди, суд не перевірив усіх вимог позивачів, не оцінив наданих товарних чеків та не обґрунтував свого рішення, не навів доказів й розрахунку сум, присуджених на користь ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , а обмежившись лише загальним посиланням, що розмір шкоди підтверджується належними доказами.

Не отримало оцінки суду питання відмови цивільних позивачів ОСОБА_11 і ОСОБА_13 від отримання страхового відшкодування. Разом з тим, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, завдає шкоди майновим інтересам ТОВ «Євросвіг», тобто є зловживанням правом з боку позивачів відповідно до ст. 13 ЦК України.

З метою захисту своїх майнових прав і інтересів відповідач уклав з AT "CK "ІНГО" договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплатив страхові внески, що підтверджуєтеся платіжним дорученням № 2269 від 07.11.2020 р.

На момент ДТП відповідальність ТОВ «Євросвіт» (страхувальника) було застраховано AT "СК "ІНГО" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , суд у вироку лише формально зазначив, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовільнити частково, стягнувши з TOB «Євросвіт» на користь позивачів у рахунок відшкодування моральної шкоди - но 70 000 гри. кожному.

Просить вирок по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України - скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. В задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 - відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення щодо апеляційних скарг потерпілих, пояснення представників потерпілих адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги потерпілих та заперечили щодо доводів апеляційної скарги захисника, прокурора, яка частково підтримала апеляційні скарги потерпілої та представника та заперечила щодо доводів захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_13 тяжке тілесне ушкодження, а ОСОБА_11 спричинили середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Так, потерпіла ОСОБА_11 , в суді пояснила, що 04 червня 2020 року близько 08 год. 00 хв. вона перебувала в автомобілі Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_13 . Автомобіль прямував з м. Харкова до м. Хмельницького. День був сонячний, атмосферних опадів не було. Автодорога складалась з однієї смуги руху у кожному напрямку. Рухаючись на вказаному транспортному на 105 км автодороги "Васьковичі-Шепетівка" поблизу м. Новограда-Волинського у напрямку до м. Шепетівка, на їх смугу руху, виїхав автопоїзд DAF. Водій автомобіля Renault Megane намагався ухилитись від зіткнення, вивертаючи кермо вправо, однак зіткнення транспортних засобів не вдалось уникнути. Потерпіла пояснила, що зіткнення вказаних транспортних засобів відбулось на смузі руху автомобіля Renault Megane під керуванням ОСОБА_13 . Після зіткнення автомобілів вона втратила свідомість та прийшла до тями лише через 4 дні, перебуваючи у лікарні.

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_16 , ОСОБА_17 надали аналогічні показання, пояснили що в автомобілі Chevrolet Lacetti, рухались у попутному напрямку з автомобілем Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 . З зустрічної смуги руху на їх смугу руху виїхав автопоїзд DAF. Водій автомобіля Renault Megane намагався ухилитись від зіткнення, маневруючи праворуч, однак зіткнення транспортних засобів уникнути не вдалось.

Згідно протоколу огляду місця місця події від 4.06.2020 року, схеми та фототаблиці до нього слідує, що 4.06.2020 року о 10 год. 55 хв. проведено огляд місця події 105 км +500 м. автодороги "Васьковичі-Шепетівка" Новоград-Волинського району, Житомирської області, вид події: зіткнення транспортних засобів: автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 та автопоїзда DAF FT XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом KRONE SD-2, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Вид покриття: асфальтобетон. Стан покриття: сухе. Дорожнє покриття для двох напрямків, шириною 7,8 м. Число смуг для руху в напрямку огляду: одна, їх ширина 3, 9 м. На проїзній частині нанесені лінії поздовжньої розмітки. До проїзної частини примикають: праворуч та ліворуч: узбіччя, далі за узбіччям кювет. Дорожніх знаків не виявлено. Ділянка дороги освітлена денним світлом. Положення транспортних засобів згідно схеми. Сліди шин: слід на схемі № 5 - слід бокового зсуву коліс автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , довжиною 1,4 м, який розпочинається 0,1 м до забоїни та 3,4 м до лінії 1.5. ПДР України та закінчується 2,9 м до лінії 1.5. ПДР України. Сліди гальмування: на схемі № 1 сліди бокового юзу коліс автопоїзда DAF FT XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом KRONE SD-2, д.н.з. НОМЕР_2 , лівих коліс довжиною 16,2 м, правих коліс довжиною 1,8 м, 2.8 м та 3,1 м. Ознаки руху транспортних засобів: у зустрічних напрямках. З місця пригоди вилучені транспортні засоби.

На схемі відображено автодорогу по одній смузі для руху у одному напрямку, місце зіткнення транспортних засобів, розташоване на смузі руху автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , та місце розташування транспортних засобів після зіткнення.

На фототаблицях, доданих до протоколу, зафіксований зовнішній вид транспортних засобів та їх місце розташування після зіткнення.

Згідно висновку експерта № 11/2-704 від 15.07.2020 року слідує, що:

1) місце зіткнення автопоїзда DAF та автомобіля Renault Megane розташоване на 105 км а/д Васьковичі-Шепетівка поблизу м. Новоград-Волинський на смузі руху автомобіля Renault Megane (в напрямку м. Шепетівка) в місці розташування забоїни на асфальтобетонному покритті. У момент зіткнення поздовжня вісь автопоїзда DAF розташовувалась під кутом близько 45? відносно краю дороги, автомобіль Renault Megane знаходилась паралельно до краю проїзної частини, або в положенні близькому до цього;

2) швидкість руху автопоїзда DAF у складі з напівпричепом KRONE SD-2 відповідна сліду гальмування напівпричепа 16,2 м. Складає 48 км/год. Покази водія ОСОБА_6 в тій частині, що швидкість руху автопоїзда складала 60км/год не суперечать обставинам виникнення даної ДТП;

3) покази водія ОСОБА_6 стосовно розташування місця зіткнення та маневрування автомобіля Renault Megane на зустрічну смугу з технічної точки зору не ґрунтовні, та суперечать слідовій інформації, зафіксованої оглядом місця ДТП;

4) покази свідка ОСОБА_20 стосовно розташування місця зіткнення та маневрування автопоїзда DAF ліворуч на зустрічну смугу з технічної точки зору не суперечать обставинам виникнення ДТП. Розмірні характеристики зближення ТЗ можуть відрізнятися від фактичних;

5) в даній дорожній ситуації водії автопоїзда DAF у складі з напівпричепом KRONE SD-2 ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами п. 10.1 ПДР України. З технічної точки зору дії водія ОСОБА_6 не відповідали зазначеним вимогам ПДР України;

6) в даній дорожній ситуації водій автомобіля Renault Megane ОСОБА_13 повинен був керуватися вимогами п. 12.3 ПДР України. Встановити експертним шляхом відповідність дій водія зазначеним вимогам не представляється можливим по причині, вказаній у дослідницькій частині;

7) з технічної точки зору виїзд автопоїзда DAF у складі з напівпричепом KRONE SD-2 під керуванням ОСОБА_6 на смугу зустрічного руху створили аварійну дорожню обстановку водію автомобіля Renault Megane ОСОБА_13 , в якій він не мав можливості своїми односторонніми діями уникнути даної ДТП.

Невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п. 10.1 ПДР України з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку із виникненням аварійної обстановки та дорожньо-транспортної пригоди (Т. 3 а.с. 137-149).

З дослідницької частини цього висновку вбачається, що покази водія ОСОБА_6 стосовно розташування місця зіткнення з технічної точки зору суперечать висновкам питання № 1, згідно якого місце зіткнення ТЗ категорично визначається на смузі руху автомобіля Renault Megane в напрямку м. Шепетівка. Відповідно покази ОСОБА_6 в частині маневрування автомобіля Renault Megane ліворуч на зустрічну смугу з технічної точки зору не ґрунтовні, так як суперечать слідовій інформації, зафіксованої оглядом місця ДТП (Т. 3 а.с. 144).

З висновку експерта № 11/2-576 від 30.06.2020 р. з ілюстративними таблицями до нього слідує, що на момент ДТП, робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля DAF FT XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 у складі з напівпричепом KRONE SD-2 д.н.з. НОМЕР_2 , знаходились в технічно справному стані. В процесі дослідження технічного стану наданого на дослідження DAF FT XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 у складі з напівпричепом KRONE SD-2 д.н.з. НОМЕР_2 , не встановлено будь-яких ознак технічного характеру, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитись в причинному зв`язку з виникнення даної ДТП.

З висновку експерта № 11/2-577 від 01.07.2020 р. з ілюстративними таблицями до нього слідує, що на момент ДТП, робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , знаходились в технічно справному стані. В процесі дослідження технічного стану наданого на дослідження автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , не встановлено будь-яких ознак технічного характеру, що впливають на безпеку дорожнього руху, які могли б знаходитись в причинному зв`язку з виникнення даної ДТП.

Згідно висновку експерта № 11/2-578 від 7.07.2020 року слідує, що місце зіткнення транспортних засобів, розташоване на смузі руху автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 в межах зафіксованої забоїни на асфальтному покритті, що розташована на відстані 3,3 м від лінії дорожньої розмітки 1.5 ПДР України та сліду зсуву колеса автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , що розташований на відстані 3,4 м від лінії дорожньої розмітки 1,5 ПДР України, а в поздовжньому напрямку на відстані 48,8 ...53,8 м від заїзду на підприємство (т. 3 а.с. 76-93).

При проведенні зазначених експертиз було встановлено місце зіткнення, яке узгоджується з іншими доказами обвинувачення, відповідність дій водія ОСОБА_13 вимогам п.12.3 ПДР та невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п. 2.3 б), п. 10.1 ПДР, враховано дорожню обстановку, в тому числі дорожнє покриття, температуру, що вбачається з дослідницької частини експертиз, а тому доводи захисника що стосуються неповноти проведених досліджень та сумнівних висновків вказаних експертиз апеляційний суд вважає необґрунтованими.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 8.07.2020 року з фототаблицями за участі свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_16 слідує, що 04 червня 2020 року близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_20 керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_4 , рухався по автодорозі "Васьковичі-Шепетівка" поблизу с. Орепи, Новоград-Волинського району, Житомирської області, у напрямку м. Шепетівка. Попереду його автомобіля у попутному напрямку рухався автомобіль Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 зі швидкістю 80 км/год. Погода була ясною, атмосферних опадів не було. Автодорога складалась з однієї смуги руху у кожному напрямку. Із зустрічної смуги руху на смугу руху автомобіля Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_3 , виїхав автопоїзд DAF FT XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом KRONE SD-2, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 , в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів. Місце зіткнення транспортних засобів розташоване у правій смузі руху в напрямку м. Шепетівка, тобто на смузі руху автомобіля Renault Megane (т. 3, а.с. 129-135).

Захисник обґрунтованих доводів чому ці слідчі експерименти не відповідають обставинам ДТП не наводить та такої очевидної невідповідності суд апеляційної інстанції не вбачає. Експериментальним шляхом при проведенні цих слідчих дій було встановлено вихідні дані: розташування транспортних засобів, як рухалися транспортні засоби, місце виїзду на зустрічну смугу, місце зіткнення за версією свідків.

Згідно висновку експерта № 346 від 15.07.2020 року слідує, що тілесні ушкодження у ОСОБА_11 , у вигляді переломів 2-7 ребер справа та 1-5 ребер зліва, грудини, закритих переломів правої стегневої кістки, обох кісток правої гомілки, обох надколінників, правої променевої кістки, 2-4 плесневих кісток правої стопи, переломів кісток лицевого черепа, крововилива під м`яку мозкову оболонку правої тім`яної долі, ран на лобі та верхній повіці лівого ока утворилась від дії тупого (их) предмета (ів), давністю можливо 04.06.2020 року, належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Не виключена можливість утворення вищеописаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 за обставин, вказаних у постанові (Т. 3 а.с. 120-121).

Згідно висновку експерта № 345 від 15.07.2020 року слідує, що тілесні ушкодження у ОСОБА_13 , у вигляді закритої черепно-мозкової травми, важкого забою головного мозку, відкритих переломів обох кісток правої гомілки, закритих переломів 2-5 плесневих кісток лівої стопи, рани на нижній губі, забою грудної клітини та легень утворились від дії тупого (их) предмета (ів), давністю можливо 04.06.2020 року, належать до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Не виключена можливість утворення вищеописаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 за обставин, вказаних у постанові (Т. 3 а.с. 126-127).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі руху автопоїзда під керуванням ОСОБА_6 , через раптовий виїзд на його смугу руху автомобіля Renault Megane під керуванням ОСОБА_13 судом першої інстанції обґрунтовано оцінено критично, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої та свідків, даними протоколу огляду місця події, висновками експертиз № 11/2-704; № 11/2-578, які жодних сумнівів у колегії суддів не викликають.

Дослідженими судом доказами поза розумним сумнівом було встановлено, що причиною виникнення згаданої ДТП є саме порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України.

Судом першої інстанції безпосередньо досліджено всі обставини вчинення правопорушення, а у вироку в повному обсязі надано оцінку та спростовано доводи сторони захисту, що аналогічні доводам апеляційної скарги, з таким рішенням погоджується і апеляційний суд.

Суд апеляційної інстанції зважає і на те, що клопотання про визнання доказів недопустимими захисник ОСОБА_7 не подавав під час з`ясування обставин та перевірки їх доказами, а вказав про це лише у судових дебатах у зв`язку з чим сторона обвинувачення була обмежена у праві подати заперечення та спростувати зазначені твердження, а суд з власної ініціативи та обмежених законом підстав відновити з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

Разом з тим, на переконання апеляційного суду підстав для визнання доказів, а зокрема протоколу ОМП з додатками, протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 недопустимими апеляційний суд не вбачає, як і не знаходить підстав для висновку про порушення прав підозрюваного на захист при врученні йому підозри та відкритті матеріалів.

Огляд місця події є невідкладною слідчою дією проведення якої згідно з ч.3 ст. 214 КПК України можливе до внесення відомостей до ЄРДР. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження відомості до ЄРДР були внесенні невідкладно після завершення огляду місця події у цей же день о 19 год. 28 хв.

Даний огляд проведений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 237 КПК України та підписаний усіма учасниками, протокол з додатками, в цілому відповідає цим вимогам закону, відсутність відеозапису не є підставою для визнання його недопустимим згідно до положень ст. 87 КПК України.

Не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом колегія суддів і слідчого експерименту проведеного з ОСОБА_6 09.06.2020 р., який на той час перебував у статусі свідка.

Як вбачається з відповідного протоколу ОСОБА_6 були роз`яснені його права, передбачені ст. 66, 67 КПК України, в тому числі право користуватися правовою допомогою адвоката, відмовитися давати показання щодо себе.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, процесуальна дія у вигляді слідчого експерименту проводилася з дотриманням вимог ст. 240 КПК, а участь під час вказаної слідчої дії ОСОБА_6 , як свідка, котрий надалі визнаний підозрюваним, не є порушенням ст. 87 КПК.

Слідчий експеримент проведено з метою відтворення обставин ДТП, а не одержання від свідка викривальних показань, з дотриманням встановлених КПК гарантій допиту свідка. Сторона захисту жодним чином не була обмежена в реалізації свого права оспорювати докази, отримані в результаті таких дій. Тому, на думку апеляційного суду, під час проведення вказаної слідчої дій не було допущено порушення права ОСОБА_6 на захист.

Слід зазначити, що версія обставин ДТП, а зокрема виїзду транспортного засобу потерпілого на його смугу руху про яку повідомляв ОСОБА_6 на слідчому експерименті він притримувався у суді першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин доводи сторони захисту, що цей доказ не може братися до уваги через істотне порушення стороною обвинувачення прав останнього є безпідставним.

Не вбачає апеляційний суд і порушення права на захист ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні, оскільки як вбачається з матеріалів провадження, а зокрема постанови слідчого адвокат ОСОБА_7 , в якості захисника ОСОБА_6 був залучений до справи 23.07.2020 року після подання ним договору про надання правової допомоги ОСОБА_6 від 04.06.2020 р. (т.3 а.с. 163)

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з 05.06.2020 р. адвокат ОСОБА_7 представляв інтереси ТОВ «Євросвіт» (т.3 а.с. 111)

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що ОСОБА_6 та захиснику ОСОБА_7 було повідомлено про завершення досудового розслідування та відкрито матеріали 23.07.2020 р., однак у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 з цим зволікав, на виклики не з`являвся, ухвалою слідчого судді від 29.07.2020 р. йому встановлювався строк для ознайомлення з цими матеріалами по 31.07.2020 р. (т.3 а.с 164,165)

Вручення ОСОБА_6 , в один день 29.07.2020 р. підозри та повідомлення йому про завершення досудового розслідування не свідчить про порушення прав останнього на захист, оскільки такої заборони процесуальний закон не передбачає, а доводи захисника, що ОСОБА_6 було відмовлено у наданні показань є голослівними, доказів цих обставин сторона захисту не надала, хоча мала доступ до усіх матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого вироку і з підстав не задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки це клопотання судом розглянуто і з цього приводу постановлено обґрунтоване рішення, про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, з цим рішенням погоджується і колегія суддів.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З кримінального провадження вбачається, що суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, в тому числі вік обвинуваченого, те що він раніше несудимий, вперше вчинив необережний тяжкий злочин, працює водієм за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.
Також судом враховано думку потерпілої ОСОБА_11 та представника потерпілого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_8 , які наполягали на суворому покаранні обвинуваченого.

З врахуванням цих обставин, даних про особу обвинуваченого, характеру та обставин вчиненого злочину, наслідків злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який не розкаявся, всю вину покладає на потерпілого, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не можна розцінювати таким, що є очевидно несправедливим внаслідок його суворості чи м`якості, про що вказує потерпіла ОСОБА_12 .

Згідно частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно частини 1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому (ч.1 ст. 129 КПК України). При вирішенні цивільного позову суд керується нормами ст. ст. 127-130 КПК України та цивільного законодавства, зокрема, ст. 23, 1166-1168 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпіла ОСОБА_11 звернулась до суду із цивільним позовом та неодноразово уточнюючи позовні вимоги, остаточно просила суд стягнути з ТОВ Євросвіт на її користь матеріальні збитки в розмірі 464 418 грн. 41 коп., моральну шкоду в розмірі 650 000 грн. (Т. 1 а.с. 63, 87, Т. 2 а.с. 146).

Представник потерпілого ОСОБА_13 звернулвся до суду із цивільним позовом, у якому просить суд стягнути з ТОВ Євросвіт на користь ОСОБА_13 матеріальні збитки в розмірі 149 785 грн. 30 коп. та на відшкодування моральної шкоди 500 000 грн. (Т. 2 а.с. 17).

Суд ухвалюючи рішення у справі зазначив, що цивільний позов ОСОБА_11 є не обґрунтованим, а тому задовольнив його частково. Стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю Євросвіт на користь ОСОБА_11 , матеріальну шкоду в розмірі 193 439 гривень 41 копійка та у рахунок відшкодування моральної шкоди - 70 000 гривень. У решті позову відмовив.

Цивільний позов ОСОБА_13 задовольнив частково. Стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю Євросвіт на користь ОСОБА_13 , матеріальну шкоду в розмірі 149 785 гривень 30 копійок та у рахунок відшкодування моральної шкоди - 70 000 гривень. У решті позову відмовити.

Відповідно до матеріалів справи, на момент ДТП відповідальність ТОВ «Євросвіт» (страхувальника) було застраховано AT "СК "ІНГО" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: поліс AO 1531051 від 07.11.2019 р. транспортний засіб DAI FT XT 105.460 державний номер НОМЕР_1 ; поліс AO 1531052 від 07.11.2019 р. причепи до вантажних автомобілів KRONE SD державний номер НОМЕР_2 .

Натомість AT "СК "ІНГО" не залучено у якості відповідача, під час розгляду справи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року № 755/18006/15-ц. у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Як визначено у статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що під час ухвалення вироку суд не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо часткового задоволення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , доказів на підтвердження свої висновків не навів, не зазначив за якими критеріями та з врахуванням, яких обставин він визначив розмір відшкодування моральної шкоди та розміру матеріальної шкоди та чому задовольним вимоги позивачів частково.

Зазначені порушення на думку колегії суддів, є істотними, судом апеляційної інстанції вони не можуть бути виправлені, оскільки потребують надання оцінки доказам, про дослідження яких сторони клопотань не заявляли, а тому суд апеляційної інстанції скасовує вирок, в цій частині з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_11 , представника потерпілого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду, якою вирок скасовано з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, касаційному оскарженню не підлягає.

Касаційна скарга на ухвалу суду якою вирок залишено без змін може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: