Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3589/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 181 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30 червня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 та обрано йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 30 серпня 2022 року,

встановила:

ОСОБА_6 підозрюється у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги у вигляді шоломів (касок), наколінників, турнікетів, тактичних рукавиць на загальну суму 472 500 грн., з метою отримання прибутку, вчиненому у значному розмірі, під час воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2012 КК України.

30 червня 2022 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 та обрано йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, до 30 серпня 2022 року, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя зазначив, що підозра ОСОБА_6 є обґрунтованою, а ризики передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України наявними.

Однак, органом досудового розслідування не доведено, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою, а тому наявні підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово, що буде достатнім для запобігання ризикам, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

Сторона обвинувачення не погоджується з висновком слідчого судді про можливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

На обґрунтування своїх вимог вказує на підозру у вчиненні, під час воєнного стану, тяжкого кримінального правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги, які фактично мали бути спрямовані на потреби Збройних сил України та осіб, які мають нагальну потребу в таких предметах, суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 .

Зазначає, що дсудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення з корисливою метою, що може свідчити про те, що дана діяльність є джерелом доходу підозрюваного.

У даному кримінальному провадженні слідству необхідно встановити та допитати свідків кримінального правопорушення, необхідно встановити місце знаходження та вилучити окремі предмети, документи, які мають значення речових доказів, для повного та всебічного досудового розслідування.

Водночас, зважаючи на наявність у підозрюваного зв`язків з окремими посадовими особами органів державної влади сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_10 може вжити заходи, спрямовані на спотворення або приховування даних документів

Підозрюваний ОСОБА_10 неодружений, не має на утриманні дітей. На думку сторони обвинувачення під час судового розгляду захистом не доведено факт утримання ОСОБА_11 матері, зокрема дані доводи не обґрунтовані жодними доказами окрім документів щодо спільного проживання. Наведені факти не свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків, які можуть запобігти неналежній процесуальній поведінці підозрюваного та настанню названих ризиків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 просить поновити строк для звернення до апеляційного суду, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначає, що матеріали подані на обґрунтування підозри суперечать самому тексту підозри. Для кваліфікації дій за ст. 201-2 КК України повинно бути встановлено об`єкт злочину гуманітарну допомогу. У тексті підозри не встановлено та не зазначено об`єкт злочинних посягань, не внесено відомості про злочинну групу, організатора, учасників.

Вказує, що дії передбачені ст. 201-2 КК України були криміналізовані лише 03.04.2022 року і вже 06.04.2022 року були внесені відомості до ЄРДР. Лише за 3 дні правоохоронні органи із невстановлених джерел отримали достатні дані про вчинення злочину, що є дивним на думку захисту.

Зазначає, що відповідно до повідомленої підозри, 08.06.2022 між громадянином ОСОБА_11 та агентом правоохоронного органу ОСОБА_13 відбувається домовленість про умови купівлі та доставлення із за кордону певної кількості матеріальних цінностей, при якій ОСОБА_10 мав їх закупити в інтересах агента, за умови оплатного отримання їх агентом.

Надалі досудовим слідством проводилось фіксація виконання усного договору, що був укладений між ОСОБА_11 та агентом ОСОБА_13 у якому зафіксовано замовлення на доставлення та купівлю за кошти останнього матеріальних цінностей і передачі йому. Жодних благодійних пожертв агентом ОСОБА_13 на користь громадянина ОСОБА_14 не було зафіксовано та не приведено в підозрі як і від третіх осіб.

На підтвердження обґрунтованості підозри досудовим слідством було подано договір оренди нерухомого майна №305/01-07 від 01.01.2022 згідно з яким ФОП ОСОБА_6 орендував частину нежитлового приміщення (частину фоє гуртожитку) за адресою АДРЕСА_1 , з чого слід прийти до висновку, що приміщення за вказаною адресою використовувалось ФОП ОСОБА_6 для господарської діяльності, з метою отримання прибутку, і виконання усного договору укладеного 08.06.2022 року теж було частиною такої діяльності.

Всі інші доводи фактичної не обґрунтованості підозри слід віднести до «у невстановленому місці, невстановлена сума невстановлена особа».

Тобто, має місце провокація злочину, оскільки в агента було завдання будь яким чином зафіксувати лише продаж товарів і видати це, як придбання гуманітарної допомоги, а слідчий лише при врученні підозри і затриманні почав виконувати функцію досудового слідства шляхом проставлення власного підпису на тексті названою підозрою, яка не містить навіть складу злочину.

Вказує, що за таких обставин, враховуючи практику Європейського суду з прав людини слід вважати, що підозри по даному кримінальному провадженні не висунуто ОСОБА_15 , а відтак подальше утримання в умовах цілодобового домашнього арешту, на підставі вказаного протоколу про підозру, призведе до порушення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зазначає, що у клопотанні слідчого не доведені ризики, передбачені п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім іншого зазначає, що ОСОБА_10 не мав та не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, має постійне місце проживання та роботу, показання дає добровільно, сумлінно виконує свої процесуальні обов`язки та не вчиняв жодних дій, які б давали щонайменший привід для висновку про існування ризиків, на які посилається слідчий, що не спростовано органом досудового розслідування.

Матеріали даного кримінального провадження не містять будь-яких заяв від осіб, про здійснення чи можливість здійснення на них будь-якого впливу зі сторони підозрюваного, слідчим не обґрунтовано та не доведено саму можливість незаконного впливу на свідків, як і не встановлено на кого саме та яким чином може бути здійснено такий ймовірний вплив.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив щодо доводів апеляційної скарги захисника, заперечення захисника та підозрюваного на апеляційну скаргу прокурора та доводи на підтвердження своїх вимог, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України, на даній стадії досудового розслідування, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються доказами, які слідчим суддею наведені у судовому рішенні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується протоколами про результати проведення НСРД: зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, контролю за вчиненням злочину, дії-спостереження, аудіо-, відеоконтролів, огляду та вручення грошових коштів, копіями декларацій про перелік майна, що визнається гуманітарною допомогою, згідно до яких отримувачем цієї гуманітарної допомоги (продукти харчування, рації, тактичні рукавиці, наколінники, тактичні окуляри, рюкзаки) є благодійна організація «Благодійний фонд «Роби добро даруй надію», керівником, якої є ОСОБА_6 .

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність. Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення злочину, яке йому інкримінується, в його діях відсутній склад злочину, мала місце провокація злочину, судом апеляційної інстанції, на стадії розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не можуть бути перевірені всебічно та повно, оскільки на цій стадії суд обмежений у наданні оцінки доказам та лише перевіряє чи є підозра обґрунтованою.

Слідчий суддя обираючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, врахував усі обставини на які посилається прокурор.

Слідчим суддею обґрунтовано визнано доведеними прокурором те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання; може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження; може знищити, сховати чи спотворити речові докази та документи, які мають істотне значення для досудового розслідування, з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів зважає і на тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини його вчинення, відповідно до змісту підозри, об`єкти гуманітарної допомоги, які за версією досудового розслідування повинні були безоплатно бути спрямовані на потреби ЗСУ, однак підозрюваний мав намір здійснити продаж цих товарів та отримав прибуток у значному розмірі, а також воєнний стан.

Разом з тим, колегія суддів, враховує і те, що підозрюваний ОСОБА_6 позитивно характеризується та є раніше несудимою особою; має зареєстроване у встановленому порядку місце проживання, де проживає з матір`ю, яка перебуває на його утриманні, оскільки є інвалідом третьої групи з дитинства і це свідчить, що він має міцні соціальні зв`язки.

Вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту апеляційний суд враховує те, що на час розгляду апеляційної скарги прокурора, беззаперечні та переконливі дані про те, що ОСОБА_6 перебуваючи під домашнім арештом порушував його умови відсутні.

Відповідно до системного аналізу положень ст. 17, 22, 42, 92, 177 КПК України обов`язок доказування винуватості покладається на слідчого та прокурора, натомість ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість та вважається невинуватим доки його вину не доведено обвинувальним вироком і поводження з такою особою має відповідати поводженню з невинуватою особою, а тому обрання найбільш суворого запобіжного заходу повинно ґрунтуватися на передбачених у законі підставах, оскільки не є покаранням, а лише являється заходом забезпечення кримінального провадження, застосування якого можливе лише, в разі коли прокурором доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Такі обставини, які свідчать про неможливість застосування цілодобового домашнього арешту, яке прийнято слідчим суддею, на думку апеляційного суду не встановлені.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею були враховані усі обставини з якими закон пов`язує обрання запобіжного заходу, в тому числі і ті на які посилаються сторона обвинувачення та захисту, а тому вважає, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила

Апеляційні скарги прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30 червня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 та обрано йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 30 серпня 2022 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: