Справа №127/2571/22
Провадження №1-кс/127/1111/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2022 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 10.12.2021 року про відмову у задоволенні клопотання по кримінальному провадженні № 0000229 від 26.06.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 10.12.2021 року про відмову у задоволенні клопотання по кримінальному провадженні №0000229 від 26.06.2017 року.

Скаргу мотивована тим, що 04.12.2021 ОСОБА_3 звернувся до слідчого ОСОБА_4 з клопотанням про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000229. Однак слідчий ОСОБА_4 , за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 , виніс постанову про відмову у задоволенні клопотання. ОСОБА_3 вважає, що рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання є незаконним, а тому просив суд скаргу задовольнити, зобов`язавши слідчого задовольнити його клопотання.
ОСОБА_3 в судове засідання в режимі відеоконференції не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що постановою прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_5 від 16.12.2021 проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000229 від 26.06.2017 визначено за Могилів-Подільським районним відділом поліції ГУНП у Вінницькій області, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 у справі № 1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За даних обставин, врахувавши положення ч. 3 ст. 306 КПК України та короткі строки розгляду даної категорії справ, а також те, що суд вичерпав усі можливості щодо належного повідомлення ОСОБА_3 про розгляд скарги, а тому вважає за необхідне розглянути справу у відсутність сторін.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до постанови прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_5 від 16.12.2021 проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000229 від 26.06.2017 визначено за Могилів-Подільським районним відділом поліції ГУНП у Вінницькій області.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування врегульовано Главою 26 КПК України. Статтями 303, 304 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги. Разом з тим, прямої вказівки щодо підсудності розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, зазначені правові норми статей не містять.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень Глави 26 КПК України.
Разом з цим, ні ст. 306 КПК України, ні жодна інша норма КПК не визначає іншого порядку визначення підсудності даної категорії справ, ніж це передбачено статтями 32, 33 КПК України.
За приписами ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України та вимоги ст. ст. 32, 33, 306 КПК України, можна зробити висновок, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора повинні розглядатися слідчим суддею місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Виходячи із практики Європейського суду з прав людини право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (справа «Мельник проти України»).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №5-103 кс-15 від 1 жовтня 2015 року, відповідно до якої право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до частини першої та третьої статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги завдання кримінального провадження та принцип диспозитивності при використанні особою своїх прав, слідчий суддя вважає, що залишення без розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 10.12.2021 року, не порушуватиме прав ОСОБА_3 та не суперечить вимогам КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 10.12.2021 року про відмову у задоволенні клопотання по кримінальному провадженні № 0000229 від 26.06.2017 року залишити без розгляду.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя