Справа № 346/5472/21
Провадження № 1-кп/346/312/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия кримінальну справу у кримінальному провадженні № 0000479 від 03.06.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, освіта середня, не працюючого, не судимого, депутатом не являється, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому та умисно завідомо залишив без допомоги особу, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Кримінальні правопорушення вчинено при таких обставинах.

02.06.2020 приблизно о 23 годині 30 хвилин, водій він же обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює належним чином оцінити дорожню обстановку керував автомобілем марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 у темну пору доби, на мокрому дорожньому покритті та рухався прямою ділянкою дороги в с. Сопів по вул. Січових Стрільців, яка освітлюється за допомогою вуличного освітлення, в напрямку до селища Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області.

В цей час, правим узбіччям вулиці Січових Стрільців в с. Сопів по напрямку руху автомобіля марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , в попутному із даним автомобілем напрямку на велосипеді червоного кольору їхав потерпілий ОСОБА_4 , який був одягнений у світло-відбиваючий жилет.

При наближенні до велосипедиста, обвинувачений ОСОБА_8 проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та виїхав на праве узбіччя по ходу свого руху, де допустив зіткнення із велосипедом червоного кольору під керуванням ОСОБА_4 , після чого автомобілем з місця події скрився.

При цьому обвинувачений ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.1.10, в частині терміну «узбіччя» - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней); п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 2.9., відповідно до якого водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.2., у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 12.3., який зобов`язує водія в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 13.1., згідно якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозить, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

У результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_8 Правил дорожнього руху мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми із переломом кісток основи (пірамідки правої скроневої та правого малого крила основної кістки) та лицевого черепа, забоєм головного мозку середнього ступеня, крововиливами під м`які мозкові оболонки, саднами та синцями обличчя, ліквореєю, які відповідно до висновку експерта від 22.07.2020 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент спричинення, а також синця в ділянці правого плеча, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Крім того 02 червня 2020 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює належним чином оцінити дорожню обстановку керував автомобілем марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 та рухаючись прямою, освітлюваною ділянкою дороги по вулиці Січових Стрільців в с. Сопів Коломийського району, вчинив зіткнення із велосипедом червоного кольору під керуванням потерпілого ОСОБА_4 .

Після зіткнення із велосипедистом потерпілим ОСОБА_4 , водій він же обвинувачений ОСОБА_8 достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи змогу для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі, не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих заходів для надання йому домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не транспортував потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, а умисно завідомо залишив без допомоги потерпілого, який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, маючи змогу надати потерпілому допомогу, тобто залишив потерпілого у небезпечному для життя стані, та з місця події автомобілем скрився.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю і надав суду показання по суті пред явленого обвинувачення, яке відповідає фактичним обставинам справи і не суперечить їм.

Так, обвинувачений пояснив, що дійсно 02.06.2020 приблизно о 23 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 у темну пору доби на мокрому дорожньому покритті та рухався освітленою прямою ділянкою дороги в с. Сопів по вул. Січових Стрільців, в напрямку до селища Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області і в цей час, правим узбіччям вулиці Січових Стрільців в с. Сопів по напрямку руху керованого ним автомобіля марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , в попутному із даним автомобілем напрямку на велосипеді червоного кольору їхав потерпілий ОСОБА_4 , який був одягнений у світло-відбиваючий жилет.

При наближенні до велосипедиста він, обвинувачений ОСОБА_8 , проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та виїхав на праве узбіччя по ходу свого руху внаслідок чого допустив зіткнення із велосипедом червоного кольору під керуванням потерпілого так як не побачив велосипедиста, після чого з місця події скрився достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого у небезпечний для життя стан маючи змогу надати допомогу, не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, а умисно завідомо залишив без допомоги потерпілого, тобто залишив потерпілого у небезпечному для життя стані, та з місця події автомобілем скрився про що щиро розкаюється. В результаті даної ДТП як згодом йому стало відомо потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження. В ході розгляду даної справи добровільно відшкодовано потерпілому завдану кримінальими правопорушеннями, шкоду. Щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що дійсно мала місце вищезгадана ДТП в результаті якої він отримав тяжкі тілесні ушкодження. Претензій до обвинуваченого жодних немає, просить останнього не карати про що подав і письмову заяву.

Представник ОСОБА_5 підтримав думку потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При встановлених обставинах, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та умисне завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений не судимий, характеризується позитивно за місцем проживання, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, добровільно відшкодував потерпілому спричинену кримінальними прапорушеннями шкоду, що потерпілий просить не карати обвинуваченого та немає жодних претензій до останнього.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнаються зізнання та щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Обставиною, яка обтяжує покарання визнається вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Відповідно до частини першої ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням положень ч.2 ст. 50, ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчинення нових злочинів, з урахуванням вищенаведених обставин, які враховуються при призначенні покарання, наведені пом`якшуючі покарання обставини, добровільне відшкодування потерпілому спричинену кримінальними прапорушеннями шкоди,ставлення обвинуваченого до вчиненого, думка потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, щире каяття та врахування всіх даних про його особу, дають підстави призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі із звільненням на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, що буде необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого і додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки інкриміновані кримінальні правопорушення пов`язані з експлуатацією транспортного засобу та порушенням обвинуваченим Правил дорожнього руху.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, а також цілком відповідатиме тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі винного та відповідатиме меті визначеній у ст. 50 КК України.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а тому суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення у виді арешту майна, застосований ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.06.2020р.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки;

- за ч.1 ст.135 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі судових засідань негайно.

Речові докази: велосипед червоного кольору, спортивну кофту чорного кольору із білими полосами у верхній частині, чорні штани, світло-повертаючий жилет зеленого кольору із білими полосами, поліетиленовий дощовик зеленого кольору- повернути власнику ОСОБА_4 ; обгорілі кузов транспортного засобу, номерний знак НОМЕР_2 повернути володільцю ОСОБА_7 ; два пластикові уламки, гіпсовий зліпок сліду низу підошви взуття- знищити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 03.06.2020р. на майно: велосипед червоного кольору, два пластикові уламки, обгорілі кузов транспортного засобу та номерний знак НОМЕР_2 , гіпсовий зліпок сліду низу підошви взуття.

Стягнути із ОСОБА_7 в користь держави 5393 (п`ять тисяч триста дев яносто три) гривні 85 копійок витрат за проведення судових експертиз.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1