КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 05 травня 2022 року апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації

який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,
захисника особи, щодо якої вирішується питання про видачу (екстрадицію) перекладача ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 та скасовано постанову Генерального прокурора ОСОБА_9 про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року та постановити нову ухвалу, якою залишити без задоволення скаргу захисника.
Прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам провадження.
Зокрема, зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги доводи прокурора щодо безпідставності поданої захисником скарги та долучені прокурором до матеріалів провадження документи.

Так, звертає увагу на те, що 24 березня 2021 року закінчено екстрадиційну перевірку відносно ОСОБА_6 і матеріали разом з висновком скеровані до Офісу Генерального прокурора для прийняття рішення у порядку ст. 590 КПК України.
Постановою Генерального прокурора ОСОБА_9 від 15 травня 2020 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_6 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності

Надалі ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року задоволено скаргу захисника ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_6 та скасовано вищезгадану постанову Генерального прокурора.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року задоволеноапеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 вересня 2020 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволені скарги захисника на постанову про видачу ОСОБА_6 .

20 січня 2021 року захисник ОСОБА_7 подав до Київського апеляційного суду заяву про перегляд вищенаведеного рішення Київського апеляційного суду. Вказана заява залишена без розгляду 07 жовтня 2020 року.
Зважаючи на викладене, прокурор наголошує, що сторона захисту використала всі існуючі правові можливості оскарження постанови Генерального прокурора ОСОБА_9 від 15 травня 2020 року про видачу ОСОБА_6 до Російської Федерації та те, що згадана постанова прокурора набрала чинності і інших форм оскарження чинним законодавством не передбачено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити, пояснення особи, щодо якої вирішується питання про видачу (екстрадицію) та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження до Офісу Генерального прокурора 07 лютого 2020 року надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 , для притягнення до кримінальної відповідальності.

Постановою Генерального прокурора ОСОБА_9 від 15 травня 2020 року прийнято рішення про видачу до Російської Федерації громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 30, п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 (14 злочинів), ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 (9 злочинів), п. «а», ч. 4 ст. 228.1 (2 злочини), п.п. «а», «г» ч. 4 ст. 228.1 (3 злочини) КК Російської Федерації.

22 жовтня 2021 року захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на вищевказану постанову Генерального прокурора.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року скаргу захисника задоволено та скасовано постанову Генерального прокурора ОСОБА_9 від 15 травня 2020 року про видачу до Російської Федерації громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 .
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 звернувся за захистом в Україні, строк дії відповідної довідки до 18 грудня 2021 року, у зв`язку з чим він не може бути виданий компетентним органам Російської Федерації.
Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим і вмотивованим, з огляду на наступне.

Порядок здійснення видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачений главою 44 КПК України.

Частиною 1 статті 589 КПК України передбачений перелік підстав, які перешкоджають видачі особи іноземній державі, зокрема у разі, якщо: особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 590 КК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Тобто із часу звернення із заявою про визнання біженцем, або визнання особою, яка потребує додаткового захисту, чи визнання особою, яка потребує тимчасового захисту особа вже перебуває під захистом України, протягом розгляду цієї заяви і навіть під час оскарження відмови наданні такого статусу.
Як убачається з матеріалів судового провадження 13 квітня 2020 року, тобто до прийняття оскаржуваного рішення Генеральним прокурором про видачу ОСОБА_6 до Російської Федерації, останній звернувся до Центрального міжрегіонального управління ДМС в місті Києві та Київській області, із заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.Однак, оскільки при подачі вказаної заяви ОСОБА_6 було порушено порядок звернення із заявою, останньому направлено банк заяви-анкети про визнання біженцем для подальшого заповнення та звернення після завершення карантину.

В подальшому, 10 серпня 2020 року ОСОБА_6 подав заяву-звернення у встановленому законом порядку, в якій просив визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

18 серпня 2020 року Центральним міжрегіональним управлінням ДМС в місті Києві прийнято до розгляду вищевказану заяву ОСОБА_6 .
В матеріалах справи міститься довідка № 011889 відповідно до якої ОСОБА_6 звернувся за захистом в Україні, яка діє до 18 грудня 2021 року.
На переконання колегії суддів подання ОСОБА_6 заяви про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту13 квітня 2020 року є фактом звернення до Центрального міжрегіонального управління ДМС в місті Києві та Київській областіз відповідною заявою, у зв`язку з чим рішення Генерального прокурора ОСОБА_9 від 15 травня 2020 року про видачу до Російської Федерації громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 є передчасним.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Разом з цим, прокурором в суді апеляційної інстанції не надано будь-яких переконливих доказів на підтвердження своїх доводів, у тому числі, щодо незаконного повторного оскарження постанови про видачу (екстрадицію) особи.
Колегія суддів вважає непереконливими доводи прокурора щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив усі обставини провадження.

Приймаючи рішення про скасування постанови прокурора про видачу до Російської Федерації ОСОБА_6 для притягнення до відповідальності, колегія суддів враховує і теперішні відносини між Україною та Російською Федерацією, а також ставлення ОСОБА_6 до вказаних подій.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422, 589, 590 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року, якою задоволено скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 та скасовано постанову Генерального прокурора ОСОБА_9 про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/56198/21-к Справа №11-сс/824/449/2022 Категорія: ст.583 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1
.