ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2042/22 Справа № 189/1099/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_8 на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року у кримінальному провадженні №0000098 стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Зелена Долина Покровського району Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 03.02.2009 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 2 ст. 72 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2002 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. Звільнився 09.11.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 місяців 22 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_9
в режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Зазначеним вироком ОСОБА_6 було визнано винуватими у тому, що він вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 , 21.06.2021 року близько 20.30 години, знаходячись у себе за місцем мешкання, а саме у літній кухні, розташованій на території садиби за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, у ході сварки з мешканцем вказаного населеного пункту ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється особою похилого віку, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, під час спільного вживання спиртних напоїв, діючи умисно, скляною пляшкою з-під вина марки «Villakrim» об`ємом 750 мл, усвідомлюючи тяжкі наслідки своїх протиправних дій у вигляді смерті ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, наніс останньому не менше 6 (шести) ударів в область голови, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_10 , згідно висновку експерта №58-2021 р «Е» від 13.07.2021 року, тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-черепної травми з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, що підтверджується наявністю прижиттєвої травми на голові (садна на обличчі та голові, крововиливи в м`які покриви голови, крововиливи під оболонки та у речовину головного мозку, набряк головного мозку, симетричні крововиливи у речовину стовбурової частини мозку) гістологічно в м`яких тканинах голови інфільтруючі крововиливи зі слабкою лейкоцитарною реакцією при негативній реакції Перлса. Дифузні інфільтруючі субарахноїдальні крововиливи зі слабкою та помірною лейкоцитарною реакцією при негативній реакції Перлса. Поодинокі дрібновогнищеві паренхіматозні крововиливи в «стовбурі мозку». Переваскулярні мікрогеморагії в речовині мозку. Набряк головного мозку, внаслідок яких в період часу з 00 год. до 03 год. 22.06.2021 року настала смерть ОСОБА_10 на місці вчинення злочину.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з його незаконністю та необґрунтованістю.
Мотивуючи свою апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної оцінки його показам у судовому засіданні в тій частині, що він не вбивав потерпілого ОСОБА_10 , а виявлені у нього тілесні ушкодження утворились внаслідок падіння у зв`язку з перебуванням у стані алкогольного сп`яніння, а він лише надавав йому допомогу та підіймав потерпілого, що пояснює наявність на його одязі та окулярах крові ОСОБА_10 .
Крім того, зазначає, що суд першої інстанції помилково зазначив про те, що він не має інвалідності, оскільки його ліва нога коротше правої на 12 см, у зв`язку з чим йому важко пересуватись, а також призначив занадто суворе покарання у виді 10 років позбавлення волі.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, виправдати обвинуваченого та закрити кримінальне провадження стосовно нього у зв`язку з його непричетністю до вчиненого правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що обвинувачений разом з потерпілим вживали алкогольні напої, в ході чого потерпілий ОСОБА_10 вдарив обвинуваченого чашкою в обличчя, після чого обвинувачений відповів йому ударом скляною пляшкою по голові та більше будь-яких тілесних ушкоджень йому не спричиняв. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 вказував й на те, що потерпілий неодноразово падав зі стільця на підлогу, чим міг отримати виявлені тілесні ушкодження. Вказані показання також зафіксовані під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , яким суд першої інстанції не надав належної оцінки.
Вказує також й на відсутність будь-яких неприязних відносини між обвинуваченим та потерпілим, які б стали підставою для вбивства останнього, а під час досудового розслідування будь-яких інших версій, окрім причетності ОСОБА_6 до скоєного вбивства, органом досудового розслідування не перевірялось, що вказує на неповноту досудового розслідування та судового розгляду так, як наслідок, наявність підстав для виправдання обвинуваченого.
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не у повному обсязі виконав вимоги ст. ст. 65, 67 КК України та неналежним чином врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії особливо тяжких, свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав у повному обсязі, вчинив даний злочин за трьох обтяжуючих обставин, а саме: рецидив кримінальних правопорушень, щодо особи похилого віку та в стані алкогольного сп`яніння, а також судом не враховано відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, що у своїй сукупності вказує на те, що розмір призначеного судом покарання є недостатнім для виконання його мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали подані ними апеляційні скарги та з підстав, викладених у них, просили їх задовольнити, вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, виправдати обвинуваченого та закрити кримінальне провадження стосовно нього у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. При цьому заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції та просив її задовольнити, вирок суду скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок в цій частині, призначивши обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років. Крім того, прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які за своїм змістом зводились до твердження про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи в частині неналежної оцінки показань обвинуваченого та відсутності доказів винуватості останнього у вчиненні інкримінованого йому злочині, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження (п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України).
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Перевіривши доводи апеляційних скарг сторони захисту та матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вищезазначених вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, з огляду на наступне.
Як убачається з матеріалів цього провадження, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, є обґрунтованим та з ним погоджується апеляційний суд. Такий висновок зроблено на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими та перевіреними під час судового розгляду з дотриманням ст. 23 КПК України й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.
Такі висновки зроблені судом першої інстанції на підставі показів свідків ОСОБА_11 та безпосередньо дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами.
Так, зазначений свідок в суді першої інстанції показала, що 21.06.2021 року в другій половині дня, за місцем її мешкання прийшов ОСОБА_6 , який запропонував їй та потерпілому разом вжити алкогольні напої, а отримавши відмову пішов у невідомому напрямку і через деякий час повернувся та попросив потерпілого допомоги по господарству на що останній погодився та пішов з ним. Через декілька години потерпілий ОСОБА_10 повернувся без видимих тілесних ушкоджень та повідомив свідка, що піде до ОСОБА_6 оскільки його потрібно заспокоїти. Оскільки потерпілий тривалий час не повертався додому, свідок тричі ходила до ОСОБА_6 , але на територію двору не потрапила, так як були зачинені ворота та у подвір`ї була собака, а на її стуки у хвіртку ніхто не виходив. Вже близько 03:50 год. 22.06.2021 року вона встала та поралась по господарству, а через деякий час до її двору підійшов ОСОБА_6 та сказав, що у нього у літній кухні перебуває невідомий йому чоловік та попрохав на нього подивитися. Прибувши за місцем мешкання ОСОБА_6 та зайшовши до приміщення літньої кухні, на підлозі полу сидячі свідок виявила свого співмешканця ОСОБА_10 , який не подавав ознак життя. На голові та обличчі у нього були видимі тілесні ушкодження та останній був одягнений лише в майку, а шорти та труси знаходились на підлозі біля тіла, після чого вона вибігла на подвір`я, почала кричати і на її крик вийшли сусіди та викликали поліцію.
З протоколу огляду місця події від 22.06.2021 року, видно, що в приміщенні літньої кухні, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , поряд з ліжком, в положенні сидячи на підлозі, спиною спираючись об бокову частину ліжка, було виявлено труп чоловіка ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями на голові. Під час вказаного огляду, поблизу колодязя в траві в ході огляду території виявлено скляну пляшку з-під вина марки «Villakrim» об`ємом 750 мл.
Під час проведення огляду місця події (предметів) від 22.06.2021 року, було проведено огляд речей належних ОСОБА_6 , а саме: чоловічих штанів типу брюки, чорного кольору, з плямою речовини бурого кольору; чоловічої футболки сірого кольору; окулярів для зору в пластмасовій оправі на чорній мотузці, в нижній частині лівого ока якого виявлено нашарування речовини бурового кольору по нижній частині оправи; трусів синього кольору.
Висновком експерта №58-2021 р. «Е» від 13.07.2021 року встановлено, що смерть потерпілого ОСОБА_10 настала внаслідок внутрішньо черепної травми з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, що підтверджується наявністю прижиттєвої травми на голові (садна на обличчі та голові. Крововиливи в м`які покриви голови, крововиливи під оболонки та у речовину головного мозку, набряк головного мозку, симетричні крововиливи у речовину стовбурової частини мозку) гістологічно в м`яких тканинах голови інфільтруючі крововиливи зі слабкою лейкоцитарною реакцією при негативній реакції Перлса. Дифузні інфільтруючі субарахноїдальні крововиливи зі слабкою та помірною лейкоцитарною реакцією при негативній реакції Перлса. Поодинокі дрібновогнищеві паренхіматозні крововиливи в «стовбурі мозку». Периваскулярні мікрогеморагії в речовині мозку. Набряк головного мозку. При експертизі трупа виявлено садна на обличчі, крововиливи в м`які покриви голови, крововилив під м`які оболонки та у речовину головного мозку. Тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету або при ударі об такий, в короткий проміжок часу одне за одним. Тілесні ушкодження прижиттєві утворились за деякий час до смерті, на що вказує характер тілесних ушкоджень (наявність лейкоцитарної реакції в ділянці ушкоджень при негативній реакції Перлса). Всі тілесні ушкодження на голові відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Всі тілесні ушкодження на голові знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Згідно висновку експерта №5-С від 14.07.2021 року у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден на правому передпліччі у середній третині та на тулубу ліворуч, які утворились від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий такі. Тілесні ушкодження утворилися за деякий час до проведення огляду останнього та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, вважає, що ОСОБА_6 було заподіяно не менш ніж одна травмуючи дія у ділянку правої верхньої кінцівки, та не менш ніж одна травмуючи дія на тулубі ліворуч.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 23.06.2021 року за участю свідка ОСОБА_11 та відеозапису до нього, свідок показала місце виявлення трупу ОСОБА_10 .
Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.07.2021 року з підозрюваним ОСОБА_6 та за участю захисника ОСОБА_7 з відеозаписом до нього встановлено, що ОСОБА_6 розказав про події, які мали місце 21.06.2021 року та показав як ОСОБА_10 впав 2 рази зі стільця.
Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-21/22272-Д від 15.07.2021 року, чотири сліда пальців рук, вилучені 22.06.2021 року з скляної пляшки об`ємом 750 мл, в ході огляду місця події залишені середнім пальцем лівої руки, середнім пальцем правої руки, середнім пальцем правої руки, великим пальцем правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 ..
Висновком експерта №477/4 від 23.07.2021 року встановлено наявність слідів крові на брюках, які належать підозрюваному ОСОБА_6 походження якої можливе як від потерпілого ОСОБА_10 , так і від самого підозрюваного.
Відповідно до висновку екперта №516/1 від 04.08.2021 року на окулярах, що були надані на дослідження виявлено сліди крові людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_10 та від підозрюваного ОСОБА_6 .
Висновком експерта №4/58-2021 р «Е»/2021 р Е Дод від 11.08.2021 року встановлено, що тілесні ушкодження, які були виявлені при експертизі трупа, утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), яким могла бути округла, скляна заводська пляшка.
Крім того, згідно висновку експерта №2/58-2021 р «Е»/2021 р Е Дод від 28.07.2021 року, тілесні ушкодження, що були виявлені при експертизі трупа, утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), тобто не виключена можливість, утворення частини тілесних ушкоджень при падінні та ударі головою об тупий твердий предмет, однак, враховуючи кількість, локалізацію тілесних ушкоджень на різних анатомічних поверхнях голови потерпілого, утворення всіх тілесних ушкоджень при вказаних ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту обставинах не можливо.
За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є правильними, оскільки ґрунтуються на безпосередньо досліджених судом першої інстанції доказах.
При цьому, суд першої інстанції перевіряючи версію ОСОБА_6 та його захисника щодо непричетності обвинуваченого до вчинення вбивства, правильно визнав такі доводи недостовірними, неприйнятними та такими, що спростовуються безпосередньо дослідженими судом доказами, які визнано належними та допустимими, а їх сукупність достатньою для підтвердження провини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та обґрунтовано розцінив вказану версію обвинуваченого, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення і з такими висновками погоджується й апеляційний суд.
Так, вказаний висновок суд першої інстанції зробив з огляду на ту обставину, що на одязі обвинуваченого, а також на його окулярах було виявлено кров, яка може належати потерпілому, у домоволодінні, яке належить обвинуваченому було виявлено скляну пляшку з відбитками пальців рук обвинуваченого ОСОБА_6 та якою, згідно висновку експерта, могли бути спричинені потерпілому виявлені тілесні ушкодження. При цьому, спростовано версію обвинуваченого щодо тієї обставини, що потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження внаслідок неодноразового падіння зі стільця, оскільки кількість та локалізація виявлених у нього тілесних ушкоджень виключає можливість їх утворення шляхом падіння.
Крім того, апеляційний суд також звертає увагу й на покази самого обвинуваченого, який з початку судового розгляду визнавав свою провину, потім змінив свою позицію та став визнавати її частково, в тій частині, що він наніс лише 1 удар потерпілому, а в кінці судового розгляду взагалі вказував про свою непричетність до смерті потерпілого ОСОБА_10 . Такі покази обвинуваченого апеляційний суд розцінює як нелогічні, непослідовні та як такі, що спрямовані на применшення або уникнення кримінальної відповідальності.
Також не відповідають фактичним обставинам справи покази обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що потерпілий наніс йому один удар скляною чаркою в область обличчя, оскільки з висновку судово-медичної експертизи видно, що будь-яких тілесних ушкоджень у обвинуваченого на голові не виявлено. Крім того, під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , останній повідомляв про те, що скляна чарка розбилась внаслідок того, що потерпілий падав зі стільця та зачепив її своєю рукою, а тому покази та доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині є також непослідовними і нелогічними та не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.
Більше того, апеляційний суд враховує й покази свідка ОСОБА_11 , яка вказувала на те, що домоволодіння обвинуваченого було зачинено, а на дворі перебував собака, що унеможливлювало її доступ та доступ сторонніх осіб до даного домоволодіння, що виключає можливість вбивства ОСОБА_10 іншими особами, а тому ставити під сумнів повноту досудового розслідування та судового розгляду, як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі, відсутні.
Також, колегія суддів зважає на висновки судової-психіатричної експертизи №259 від 07.07.2021 року (п. 22), відповідно до якої, окрім іншого, встановлено, що ОСОБА_6 тривалий час зловживає алкогольними напоями, давно втратив захисні рефлекси з втратою ситуаційного, якісного та кількісного контролю, у нього сформовано алкогольний характер: прояв нестриманості, дратівливості, агресивності. Зазначене пояснює наявність раптово виниклого умислу на вбивство потерпілого, не дивлячись на наявність між ними тривалих дружніх стосунків, як про це вказує захисник в апеляційній скарзі.
Положення ст. 94 КПК України визначають, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Доказування, зокрема в такій категорії справ, досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи.
За змістом ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: 1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Вирок підлягає скасуванню із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження та висновків суду, викладених у вироку, апеляційний суд не встановив, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. При цьому, місцевий суд у вироку достатньо мотивував, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а самі висновки суду не містять будь-яких суперечностей.
Апеляційна скарга обвинуваченого та захисника також не містить посилань на ключові докази, які спростовують висновки суду або які суд проігнорував і які могли б суттєво вплинути на його висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 .
Таким чином, переконливих та достатніх доводів, які би ставили під сумнів додержання судом першої інстанції приписів статей 84, 91, 94 КПК України, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій, обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційних скаргах не наведено та колегією суддів не встановлено, а його дії обґрунтовано отримали юридично-правову оцінку за ч. 1 ст. 115 КК України.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, суд апеляційної інстанції доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
За змістом ст. 65 КК України при призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як слідує з роз`яснень щодо правильного та однакового застосування зазначених вище положень закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини, зокрема на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за скоєний ним злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, суд першої інстанції, виходячи з вимог ст. 65 КК України, врахував обставини і ступінь тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевий суд належним чином врахував відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має схильність до зловживання алкогольними напоями та вчинення кримінальних правопорушень, оскільки раніше не одноразово судимий, в тому числі й за злочини проти життя та здоров`я людини, за місцем мешкання характеризується негативно, не перебував на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судами першої та апеляційної інстанції не встановлені.
Обставинами, передбаченими ст. 67 КК України, які обтяжують його покарання, є рецидив кримінальних правопорушень, вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає обґрунтованими вид і міру покарання, призначені судом першої інстанції ОСОБА_6 у виді позбавленням волі на строк передбачений санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, який не є мінімальним.
Статтею 414 КПК України як одну з підстав зміни вироку визначено невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Так, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років, а прокурор просить збільшити розмір покарання на 1 рік і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років, що на думку апеляційного суду, не свідчить про суттєву диспропорцію між тим покаранням, яке призначив суд та тим, яке просить прокурор в апеляційній скарзі.
Таким чином, прокурор не навів в апеляційній скарзі належних доводів та аргументів, чому, на думку прокурора, покарання у виді 11 років може забезпечити досягнення цілей покарання та внесе корективи в соціально-психологічні властивості засудженого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону, а покарання в розмірі, призначеному судом першої інстанції, не досягне таких цілей.
Підстави для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, регламентовані ст. ст. 412, 415 КПК України відсутні і на наявність таких підстав сторона захисту не посилається в апеляційній скарзі.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухваленого щодо ОСОБА_6 вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не встановлено, тому подані апеляційні скарги обвинуваченого, захисника та прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а для особи, яка утримується під вартою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4