Справа № 438/75/22
Провадження № 1-кп/438/46/2022
У Х В А Л А
про продовження запобіжного заходу

19 липня 2022 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Бориславі у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000487 від 05 липня 2021 року клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу

стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Борислава Львівської області, фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянки України, раніш не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,

за участі сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 та захисника адвоката ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в :

у провадженні суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою на 60 днів.
У обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст307 КК України. 01.12.2021 слідчим суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області винесено ухвалу про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. 01.04.2022 ухвалою Бориславського міського суду змінено запобіжний захід на тримання під вартою та визначено розмір застави в сумі 49620 грн, у подальшому ухвалою суду строк тримання під вартою продовжено до 24 липня 2022 року.
При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, сторона обвинувачення прийшла до висновків, що: наявні докази вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 кримінальних правопорушень є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватою, ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна та під страхом покарання може переховуватися від органів досудового розслідування; у обвинуваченої немає постійного місця роботи чи навчання; за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується з негативної сторони; вік і стан здоров`я обвинуваченої дозволяє застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; у ОСОБА_4 наявний ризик продовження та повторення протиправної поведінки, оскільки остання ніде не працює та на життя заробляє незаконним збутом наркотичних засобів наркозалежним особам на території м.Борислав. Враховуючи вищенаведене, мету та підстави застосування до останньої запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою передбачені у ст.177 КПК України, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, який є гарантією забезпечення виконання ОСОБА_4 її процесуальних обов`язків. Крім цього вказаний запобіжний захід попередить спроби обвинуваченої переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України; зустрічатися з свідками у вказаному кримінальному провадженні, зокрема, понятими, які були присутні під час вилучення наркотичних засобів у закупника, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , таким чином зможе вплинути на їх свідчення як під час досудового розслідування так і в суді, чим на думку органу досудового розслідування обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повністю виправдовує себе, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України; вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язане із незаконним збутом наркотичних засобів наркозалежним особам, оскільки ОСОБА_4 ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, по місцю проживання характеризується негативно, на життя заробляє збутом наркотичних засобів, тож перебуваючи на волі вчинятиме нові злочини, тобто наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
У зв`язку з чим, враховуючи вищевказане, а також те, що з часу обрання запобіжного заходу тримання під вартою заявлені ризики не зменшились, просить дане клопотання задовольнити.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні просилазмінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечила проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як встановлено ч.2 ст.177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього ж Кодексу.
Відповідно до положень п.3, 4 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000487 від 05 липня 2021 року, обвинувачується у незаконному збуті наркотичного засобу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, а також у незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Зокрема, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 12 серпня 2021 року приблизно о 16 год 07 хв за місцем свого проживання, а саме: у квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на незаконний збут наркотичного засобу «метадон», з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.09.2009, умисно, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з розробленням, виробництвом, виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), ввезенням на територію України, вивезенням з її території, транзитом через України, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, незаконно збула, а саме оплатно реалізувала особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_9 наркотичний засіб, обіг якого, у відповідності до "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів" (переліку), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, обмежено метадон загальною масою 0,0382 грама, за що отримав від ОСОБА_9 гроші в сумі 500 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 09 листопада 2021 року приблизно о 15 год 17 хв за місцем свого проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на незаконний збут наркотичного засобу «метадон», з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.09.2009, умисно, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з розробленням, виробництвом, виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), ввезенням на територію України, вивезенням з її території, транзитом через України, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, повторно, незаконно збула, а саме оплатно реалізувала особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_9 наркотичний засіб, обіг якого, у відповідності до "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів" (переліку), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, обмежено метадон загальною масою 0,0250 грама, за що отримав від ОСОБА_9 гроші в сумі 600 грн.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 26.01.2022 стосовно обвинуваченої продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 26.03.2022, який полягав у забороні обвинуваченій ОСОБА_4 цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , також продовжено обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України: прибувати до прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися за межі м.Борислава без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду за кордон.

Однак, обвинувачена не виконувала обов`язків, визначених ухвалою Бориславського міського суду від 26 січня 2022 року, залишила місце свого проживання, не з`являлася в судові засідання під час судового розгляду кримінального провадження, переховувалася від суду, чим порушила умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що в свою чергу було підставою для надання дозволу (ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 24.03.2022) на її затримання та привід для розгляду клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою та оголошення останньої в розшук.

Зокрема, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 порушувала покладений на неї обов`язок не залишати цілодобово місце свого проживання, зокрема, під час перевірок виконання ухвали суду від 26 січня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановлено, що ОСОБА_4 була відсутня за місцем проживання 16.03.2022, 18.03.2022, 21.03.2022, 22.03.2022, що стверджується рапортами працівників відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області. При цьому, ОСОБА_4 не повідомляла суду чи прокурору про намір відлучатися з місця свого проживання. У зв`язку з відсутністю обвинуваченої за адресою проживання, не було виконано ухвалу суду про привід обвинуваченої в судове засідання на 16.03.2022.

01 квітня 2022 року обвинувачену ОСОБА_4 затримано працівниками відділення поліції №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області на підставі вищевказаної ухвали суду від 24.03.2022 та доставлено в судове засідання.

Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що був продовжений ухвалою суду від 26.01.2022, закінчився 26.03.2022. Відтак, у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Бориславського міського суду від 01 квітня 2022 року задоволено клопотання прокурора, обрано обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, починаючи з моменту затримання, а саме: з 09 год 00 хв 01 квітня 2022 року по 30 травня 2022 року включно. Розмір застави обвинуваченій ОСОБА_4 на підставі п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначено в сумі 49620 гривень. Вказаною ухвалою судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, переховувалася від суду.

Ухвалою Бориславського міського суду від 25 травня 2022 року задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 24 липня 2022 року включно. Розмір застави обвинуваченій визначено (вважати продовженим) в сумі 49620 гривень.
Враховуючи те, що строк тримання під вартою обвинуваченої закінчується 24 липня 2022 року, а судове провадження не може бути завершено до його спливу, суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 слід продовжити з таких підстав.
Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про те, що останній не зменшився, з огляду на обставини та вагомість доказів про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, їхню тяжкість, можливе покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання особи винуватою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, особи обвинуваченої.

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральність, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь-які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

Крім цього, стороною захисту не надано доказів щодо працевлаштування обвинуваченої та/або джерела доходу на території України.

Суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, також порушила умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та переховувалася від суду, про що зазначено вище.

Таким чином, з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій в разі визнання винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується, обвинувачена раніше не судима, під страхом покарання переховуватиметься від суду, оскільки 24 березня 2022 року ОСОБА_4 було оголошено в розшук, відтак суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Отже, під час розгляду даного клопотання прокурора, судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання вказаному ризику, а також неможливість закінчити судовий розгляд.

При цьому, суд не бере до уваги твердження сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст.177 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість впливати на свідків, а також продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не представлено жодних підтверджуючих даних.

Стороною захисту, яка заперечувала проти клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинуваченої під вартою, просила змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не надано жодних доказів, що дають підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають з ч.5 ст.194 КПК України, зокрема прибувати за кожною вимогою до суду та належну поведінку обвинуваченої.

При цьому, суд враховує, що саме неприбуття обвинуваченої на неодноразові виклики до суду, оголошення її в розшук стало підставою для обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім цього, на стадії досудового розслідування до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк якого продовжено ухвалою Бориславського міського суду від 26.01.2022 строком до 26.03.2022, який полягав у забороні обвинуваченій ОСОБА_4 цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , також продовжено обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України: прибувати до прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися за межі м.Борислава без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду за кордон.

Проте, встановлено, що обвинувачена залишила місце свого проживання, чим порушила умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відтак суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задоволити, а в задоволенні клопотання обвинуваченої та її захисника про заміну запобіжного заходу слід відмовити.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню, шляхом продовження обвинуваченій запобіжного заходу тримання під вартою на 60 днів, до 17 вересня 2022 року; одночасно вважати продовженим застосований альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 грн, який на думку суду буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст.183 та ч. 5 ст.194 КПК України покласти на обвинувачену такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатися за межі м. Борислава Львівської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, обвинувачений, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, обвинувачений, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 197, 199, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задоволити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Борислава Львівської області, фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, продовжити строком на 60 днів, до 17 вересня 2022 року включно.

Вважати продовженим застосований альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн та встановлення наступних обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, у разі внесення такої:

1.Прибувати до суду за першою вимогою;

2.Не відлучатися за межі м.Борислава Львівської області без дозволу суду;

3.Повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22 липня 2022 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1