ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/4491/18

Номер провадження 1-кп/495/125/2022

13 вересня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000890 від 27 березня 2018 року, за № 0002042 від 31 липня 2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Шабо Білгород Дністровського району Одеської області, українця, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 18 квітня 2022 року за ст. 309 ч. 1 КК України до обмеженення волі строком на 2 роки з випробуванням строком на 1 рік,

обвинуваченого за ст. ст. 186 ч. 2, 185 ч. 2 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,
законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_11
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Обвинувачений ОСОБА_6 , 26 березня 2018 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, з корисливою метою та прямим умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, маючи злочинний намір, виниклий в нього з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з винятковою жорстокістю та цинізмом, проходячи по вулиці Шабській в місті Білгород-Дністровський Одеської області, біля будівлі № 67а, побачив потерпілу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого підбіг до останньої ззаду, схопив за сумку, що була в руках потерпілої ОСОБА_12 , та штовхнув останню на землю, внаслідок чого потерпіла впала.
Далі, обвинувачений ОСОБА_6 , почав наносити хаотичні удари обома ногами в область лівої половини тулуба ОСОБА_12 .
Далі не зважаючи на прохання потерпілої ОСОБА_12 , припинити протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_6 , обшукав сумку потерпілої, з якої відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 1003 грн, п`ятьма банкнотами номіналом 200 грн, трьома банкнотами номіналом 1 грн.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_6 , заволодівши грошима потерпілої ОСОБА_12 , наніс один удар ногою в область лівої половини обличчя потерпілої ОСОБА_12 , та з місця події зник, тим самим розпорядившись викраденим за власним розсудом.
Згідно висновку експерта № 78 від 12.04.2018 року у потерпілої ОСОБА_12 є наступні тілесні ушкодження: садна в області лівої половини обличчя, забій м`яких тканин правої половини потиличної області, синець в поперековій області, які виникли в результаті ударної травмуючої дії тупих твердих предметів, на що вказує характер тілесних ушкоджень, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В подальшому 30 червня 2018 року, обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно о 12.00 годині, точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, зустрівшись з потерпілим ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та направившись до недобудованої покинутої будівлі по вул. Московська в м. Білгород Дністровському Одеської області, в ході розмови, у обвинуваченого ОСОБА_6 виник умисел на крадіжку майна потерпілого ОСОБА_13 .
Реалізуючи свій умисел на викрадення майна, 30 червня 2018 року приблизно о 14.00 годині, точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, з корисливою метою та прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи особою, яка раніше вчиняла майновий злочин, умисно, повторно обвинувачений ОСОБА_6 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_13 залишив свою поясну сумку «Jordan», в якій знаходились мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4X» та грошові кошти у розмірі 700 грн, без нагляду та відволікся на деякий час, таємно викрав вказане майно.
Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2730 грн.
Позиція обвинуваченого
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 провину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, позов потерпілої визнає.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, окрім допиту обвинуваченого ОСОБА_6 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують його особистість.
Їм було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що дійсно здійснив відкрите заволодіння майном ОСОБА_12 , у 2018 році, шляхом нанесення ударів та заволодів її грошима в сумі 1003 грн.
Крім того, 4 роки тому він вкрав сумку, де був телефон і 700 грн, які він витратив в магазині на продуктові товари, а телефон продав.
Позиція потерпілих.
У судове засіданні потерпіла ОСОБА_12 надала заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу за її відсутності, застосував покарання передбаченого статтею.
Від представника потерпілого ОСОБА_13 надійшла заява про розгляд кримінального провадження за відсутність потерпілого та його представника.
Висновки суду
Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії:
- за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжці/, вчиненої повторно;
- за ч. 2 ст. 186 КК України грабіж, поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, скоєння правопорушення у неповнолітньому віці.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_6 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, його щире каяття, вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого та нетяжких злочинів, щиро розкаявся у скоєному.

Відповідно до досудової доповіді, складеної 30.11.2018 року та 20 липня 2022 року Білгород-Дністровським районном відділом ДУ «Центр пробації», філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, які були оголошені судом в ході судового розгляду справи, орган пробації вважає, що з урахуванням інформації, що характеризує особистістьобвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного правопорушення, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливо у винятковому випадку.

Враховуючи те, що на момент скоєння кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_6 був у неповнолітньому віці, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він повністю визнав свою провину, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст.ст. 75, 104, 76 КК України.
На переконання суду, призначення такого покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

При цьому, зважаючи, що цим вироком він засуджується за злочин вчинений до постановлення попереднього вироку, покарання має бути призначено за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не обиралась.
Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
В ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_12 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь майнової шкоди у розмірі 1000 грн. та моральної шкоди в наслідок сильних душевних хвилювань в сумі 10 000 грн.
Суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задовольнити стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь спричинений матеріальний збиток у розмірі 1000 грн, відповідно пред`явленого обвинувачення.
При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_12 в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_12 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 було заподіяно моральну шкоду.
Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 6 000 грн.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_13 не заявлявся.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи /УК в Одеській області /Малиновський район/ 24060300, р/р 0007, , МФО 899998, за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» по Одеській області, банк ГУДКСУ в Одеській області/ в сумі 1144, 00 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи /УК в Одеській області /Малиновський район/ 24060300, р/р 0007, , МФО 899998, за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» по Одеській області, банк ГУДКСУ в Одеській області/ в сумі 572,00 грн.

Речові докази: диск, упакований у паперовий конверт із зазначенням вмісту, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази: мобільні телефони, марки «LG», марки «Xiaomi Redmi 4X, передані під розписку потерпілому ОСОБА_13 залишити потерпілому ОСОБА_13 .
Речові докази: чоботи чорного кольору, джинсові штани світло-синього кольору, куртка синього кольору, рюкзак зеленого кольору, виявлені в помешканні ОСОБА_6 , поміщені на зберігання до спеціального приміщення Білгород Дністровського ВП ГУНП в Одеській області повернути обвинуваченому ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України і на підставі санкцій вказаних статей призначити покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити засудженому ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

З урахуванням того, що кримінальні правопорушення ОСОБА_6 вчинено 26.03.2018 року та 30.06.2018 року, тобто до ухвалення 18.04.2022 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області вироку про визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому відповідно до покарання 2 років обмеження волі, з застосуванням ст. 75, 76 КК України, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 72 КК України, де одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки, якщо він протягом вказаного строку не скоїть нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Позовні вимоги ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 спричинену майнову шкоду у розмірі 1000 грн, моральну шкоду у розмірі 6000 грн.
В іншій частині в задоволені позовних вимог потерпілої ОСОБА_12 відмовити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи /УК в Одеській області /Малиновський район/ 24060300, р/р 0007, , МФО 899998, за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» по Одеській області, банк ГУДКСУ в Одеській області/ в сумі 1144, 00 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи /УК в Одеській області /Малиновський район/ 24060300, р/р 0007, , МФО 899998, за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» по Одеській області, банк ГУДКСУ в Одеській області/ в сумі 572,00 грн.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 не обиралась.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно надати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: