Справа № 158/1209/22
Провадження № 1-кс/0158/452/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

володільця майна ОСОБА_3 ,

представника володільця майна ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання дізнавача СД відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинської області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000151, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання дізнавача СД відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинської області про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000151, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 24.06.2022 близько 11 год. 30 хв., працівниками поліції на блокпосту №9, що в м. Ківерці, було зупинено автомобіль марки «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , при перевірці якої виявлено ознаки можливої підробки він-коду автомобіля.

25.06.2022 дані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ст. 290 КК України.

В ході проведення огляду місця події було вилучено автомобіль марки «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що за адресою: с. Сокиричі Луцького району, вул. Солдатська,1.

В подальшому вилучений автомобіль відповідно до постанови дізнавача від 25.06.2022 визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Оскільки вилучений автомобіль є майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно використовувалося для вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та відповідають вимогам, зазначеним у ст. 98 КПК України, тому дізнавач просить накласти арешт на вилучене майно.

В судове засідання дізнавач не прибула, подала до суду заяву, у якій просила розгляд клопотання проводити без її участі, клопотання просила задовольнити, оскільки у даному провадженні призначено комплексне дослідження транспортного засобу.

Володілець майна та його представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання. Зазначили, що вилучене майно перебуває у користуванні ОСОБА_3 на законних підставах. Підозра у кримінальному провадженні нікому не оголошена, а вилучення майна порушує конституційні права законного володільця.

Заслухавши володільця майна та його представника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Так, згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частини 1 - 3 ст. 170 КПК України передбачають, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. В такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що вилучений під час проведення огляду місця події автомобіль марки ««Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 має значення для забезпечення кримінального провадження за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні. Крім того, постановою дізнавача від 26.06.2022 призначено комплексне дослідження транспортного засобу, проведення якого доручено експертам Волинського НДЕКЦ МВС.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України дізнавачем доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений 24 червня 2022 року в ході огляду місця події у ОСОБА_3 автомобіль марки «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 , тимчасово позбавивши можливості відчужувати, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином даним майном.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 15 год. 00 хв. 01 липня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1