Провадження 1-кп/524/49/22
УХВАЛА

30.06.2022 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження № 0000581 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Нові Білокоровичі, Олевського району, Житомирської області, громадянка України, українка, освіти не має, не працюючої, не одруженої, на утриманні має п`ятеро неповнолітніх дітей, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судима;
обвинувачена у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.307 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, гр. України, освіта середня-технічна, одружений, утриманців не має, офіційно не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Кременчука, Полтаської області, українки, гр. України, освіта середня-технічна, не працюючої, одруженої, утриманців не має, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судима;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000581 про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до ухвали суду від 11.05.2022 року строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спливає 09.07.2022 року.

В судовому засіданні прокурор вважав за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та подав до суду відповідні письмові клопотання.
В клопотанні прокурора стосовно ОСОБА_8 зазначено, що цей обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме чотирьох епізодів збуту наркотичного засобу метадону.
В клопотанні також зазначено, що підставою для продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких злочинів, а також наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може:
- переховуватися від суду, оскільки він вчинив тяжкі злочини, за що у разі визнання його винуватим йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років та не може бути звільнений від покарання з випробуванням;
- незаконно шляхом умовлянь, погроз або залякувань впливати на свідків, оскільки перебуваючи на свободі, обвинувачений може здійснювати тиск або шляхом підкупу вплинути на зазначених осіб;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- продовжити вчиняти нові тяжкі, особливо тяжкі злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, оскільки офіційно ніде не працює, законні засобі для існування відсутні.
Також у клопотанні прокурора зазначено, що домашній арешт до ОСОБА_8 не можливо застосувати у зв`язку з тим, що він підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Будь-які письмові докази до клопотання прокурора не долучені.
Прокурор в судовому засіданні підтримав своє клопотання з підстав, що у ньому наведені.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання прокурора та одночасно з цим подала суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 .

Клопотання захисника обґрунтоване тим, що обвинувачений ОСОБА_8 не має судимостей, йому не повідомлено про підозру в жодному іншому кримінальному правопорушенні, має житло, в якому може перебувати під домашнім арештом.

ОСОБА_8 підтримує теща, яка бажає йому допомагати при застосуванні до нього домашнього арешту в побутових та домашніх потребах.

Крім того, у зв`язку з складною ситуацією в країні та житті теща ОСОБА_8 , яка є його родиною, опинилась у скрутному становищі та потребує допомоги як фізичної так і моральної.

На повному утриманні ОСОБА_10 перебуває її чоловік рідний батько дружини ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який має інвалідність та після перенесених захворювань фактично лежачий. ОСОБА_10 пенсіонерка, вимушена самостійно дбати про нього, хоча її стан здоров`я не дозволяє їй повноцінно опікуватись чоловіком.

Перебування ОСОБА_11 під цілодобовим домашнім арештом за адресою проживання тещі - ОСОБА_10 , та за зареєстрованим місцем проживання його дружини ОСОБА_9 , на думку сторони захисту, забезпечить не лише можливість ОСОБА_8 дбати про своє здоров`я, а й дасть змогу йому допомагати рідним, здійснювати роботу по дому та у дворі.

ОСОБА_10 вважає, що ОСОБА_8 не буде втікати від суду та бажає, щоб домашній арешт ОСОБА_8 відбував у її власному житлі, як член її сім`ї за адресою: АДРЕСА_3 .

Цілодобовий домашній арешт забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням ОСОБА_8 , фактично нівелювавши всі ризики, які існували при взятті його під варту.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.
Інші учасники кримінального провадження заперечували проти клопотання прокурора та підтримали клопотання захисника ОСОБА_5 , вважаючи доводи, що в ньому наведені обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.
В клопотанні прокурора стосовно ОСОБА_9 зазначено, що вона обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у вчиненні трьох епізодів збуту наркотичного засобу метадону.
В клопотанні також зазначено, що підставою для продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких злочинів, а також наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачена може:
- переховуватися від суду, оскільки вона вчинила тяжкі злочини, за що у разі визнання її винуватою їй може бути призначене покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років та не може бути звільнений від покарання з випробуванням;
- незаконно шляхом умовлянь, погроз або залякувань впливати на свідків, оскільки перебуваючи на свободі, обвинувачена може здійснювати тиск або шляхом підкупу вплинути на зазначених осіб;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- продовжити вчиняти нові тяжкі, особливо тяжкі злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, оскільки офіційно ніде не працює, законні засобі для існування відсутні.
Також у клопотанні прокурора зазначено, що домашній арешт до ОСОБА_9 не можливо застосувати у зв`язку з тим, що вона підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Будь-які письмові докази до клопотання прокурора не долучені.
Прокурор в судовому засіданні підтримав своє клопотання з підстав, що у ньому наведені.
Одночасно з цим захисник обвинуваченої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_13 подав до суду письмове клопотання про зміну його підзахисній запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання її матері за адресою: АДРЕСА_3 .

Клопотання захисника ОСОБА_13 обґрунтоване тим, що мати обвинуваченої ОСОБА_9 ОСОБА_10 , підтримує доньку, бажає їй допомагати при застосуванні до неї домашнього арешту в побутових та домашніх потребах.

Крім того, у зв`язку з складною ситуацією в країні мати та батько Юлії опинилась у скрутному становищі та потребують допомоги доньки як фізичної так і моральної.

На повному утриманні матері обвинуваченої ( ОСОБА_10 ) перебуває її чоловік (рідний батько Юлії) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який має інвалідність та після перенесених захворювань фактично лежачий. ОСОБА_10 пенсіонерка, вимушена самостійно дбати про нього, хоча її стан здоров`я не дозволяє їй повноцінно опікуватись чоловіком. Обов`язок повнолітніх дітей, який встановлено чинним законодавством України, піклуватися про батьків, коли вони того потребують, Юлія готова та бажає виконувати.

Перебування під цілодобовим домашнім арештом за зареєстрованим місцем проживання, на думку сторони захисту, забезпечить можливість ОСОБА_9 дбати про здоров`я батька, допомагати матері, здійснювати роботу по дому та у дворі.

ОСОБА_10 вважає, що її донька не буде переховуватися від суду та бажає, щоб домашній арешт Юлія відбувала у належному їй житлі, як член її сім`ї за адресою: АДРЕСА_3 .

Цілодобовий домашній арешт, на думку захисту, забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням ОСОБА_9 , фактично нівелювавши всі ризики, які існували при взятті її під варту.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.
Захисник ОСОБА_6 та інші учасники кримінального провадження заперечили проти задоволення клопотання прокурора та підтримали клопотання захисника ОСОБА_13 , вважаючи доводи, що в ньому наведені обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.
Розглянувши клопотання сторін кримінального провадження, дослідивши наявні на даний час у кримінальному провадження письмові докази, а також докази надані кожною із сторін на обґрунтування своїх клопотань, вислухавши думки та пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в силу ст. 89 КК України вважаються раніше не судимими та перебувають під вартою з 26.06.2021 року.

Статтею 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
Статтею 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Таким чином, оцінюючи наведені прокурором у клопотаннях доводи щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у відношенні кожного з обвинувачених суд встановив таке.
В клопотанні щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прокурора зазначено, що вони можуть переховуватися від суду, оскільки вчинили тяжкі злочини, за що у разі визнання їх винуватими, може бути призначене покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років та не може бути звільнений від покарання з випробуванням.
Поряд з цим, згідно рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

Крім того, прокурор посилається на те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 незаконно шляхом умовлянь, погроз або залякувань можуть впливати на свідків та перебуваючи на свободі, можуть здійснювати тиск або шляхом підкупу вплинути на зазначених осіб.
На підтвердження такого доводу прокурором не надано жодного доказу, не долучено до матеріалів справи свідчень осіб про те, що обвинуваченими раніше вчинялися спроби впливати на свідків.
Натомість стороною захисту пропонується обрати обвинуваченим цілодобовий домашній арешт, який належить відбувати в помешканні матері обвинуваченої ОСОБА_9 за межами міста Кременчук, де проживають свідки по справі.
У клопотанні прокурора також зазначено, що обвинувачені можуть продовжити вчиняти нові тяжкі, особливо тяжкі злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, оскільки офіційно ніде не працюють, законні засобі для існування відсутні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оскільки наявність зазначеного ризику не підтверджується жодними доказами, суд вважає, що унеможливити продовження злочинної діяльності обвинувачених можливо шляхом застосування до них менш суворого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Крім вищенаведеного, суд враховує також ті обставини, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Таким чином, оцінюючи можливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів, суд зважає на наступне.
Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації» до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим. Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».

Існує також презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (рішення у справі Власов проти Росії (Vlasov v. Russia), N 78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року). Національні органи влади зобов`язані встановити наявність конкретних фактів, відповідних підставам для подальшого тримання під вартою. Перекладення тягаря доведення щодо цього на особу, яка перебуває під вартою, рівноцінно порушенню принципу статті 5 Конвенції - положення, яке робить тримання під вартою винятковим відступом від права на свободу та таким, що дозволяється лише у вичерпно перерахованих та чітко визначених випадках (рішення у справах Рохліна проти Росії (Rokhlina v. Russia), N 54071/00, пункт 67, від 7 квітня 2005 року, та Ілійков проти Болгарії (Ilijkov v. Bulgaria), N 33977/96, пункти 84-85, від 26 липня 2001 року).

Так, обвинувачений ОСОБА_8 вважається раніше не судимим в силу ст. 89 КК України, потребує замісної терапії та має захворювання, які потребують постійного лікування та нагляду спеціалістів, чого неможливо забезпечити в умовах ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23». ОСОБА_8 має наступні діагнози: хронічний калькульозний холицестит, гіпертонічна хвороба II, ступінь 2, має залишкові зміни перенесеного tbc. Вказане підтверджується наданими стороною захисту письмовими доказами.

ОСОБА_8 підтримує теща, яка надала суду письмову згоду на перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом у її власному житлі.

Перебування ОСОБА_11 під цілодобовим домашнім арештом за адресою проживання тещі - ОСОБА_10 , та за зареєстрованим місцем проживання його дружини ОСОБА_9 забезпечить не лише можливість ОСОБА_8 дбати про своє здоров`я, а й дасть змогу йому допомагати рідним, здійснювати роботу по дому та у дворі.

Таким чином, на думку суду, цілодобовий домашній арешт забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням ОСОБА_8 , фактично нівелювавши всі ризики, які існували при взятті його під варту.

Вирішуючи питання про можливість змінити запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_9 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд зважає на те, що вона не має судимостей, їй не повідомлено про підозру в жодному іншому кримінальному правопорушенні, вона має житло, в якому зареєстровано її місце проживання і в якому вона може перебувати під домашнім арештом.

Мати обвинуваченої ОСОБА_10 , підтримує доньку, бажає їй допомагати при застосуванні до неї домашнього арешту в побутових та домашніх потребах.

Крім того, у зв`язку з складною ситуацією в країні мати та батько ОСОБА_9 опинилась у скрутному становищі та потребують допомоги доньки як фізичної так і моральної.

На повному утриманні матері обвинуваченої перебуває її чоловік (рідний батько ОСОБА_9 ) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який має інвалідність та після перенесених захворювань фактично лежачий. ОСОБА_10 пенсіонерка, вимушена самостійно дбати про нього, хоча її стан здоров`я не дозволяє їй повноцінно опікуватись чоловіком. Обов`язок повнолітніх дітей, який встановлено чинним законодавством України, піклуватися про батьків, коли вони того потребують, Юлія готова та бажає виконувати.

Перебування під цілодобовим домашнім арештом за зареєстрованим місцем проживання, забезпечить можливість ОСОБА_9 дбати про здоров`я батька, допомагати матері, здійснювати роботу по дому та у дворі.

ОСОБА_10 надала письмовий дозвіл щоб її донька ОСОБА_9 перебувала під домашнім арештом у належному їй житлі, як член її сім`ї за адресою: АДРЕСА_3 . Підтверджуючі документи додані до клопотання стороною захисту

Отже, цілодобовий домашній арешт забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням ОСОБА_9 , фактично нівелювавши всі ризики, які існували при взятті її під варту.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість задовольнити клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_13 та змінити обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжні заходи з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, уразі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється

з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст. ст. 331, 176-178, 181, 186, 196, 201, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .
Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 строком на два місяці, тобто до 30.08.2022 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки:

?протягом строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово не покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3

?прибувати до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтаської області за викликом у зв`язку з розглядом даного кримінального провадження;

?не відвідувати кафе, бари, інші місця продажу спиртних напоїв під час слідування до приміщення Автозаводського районного суду за викликом у зв`язку з судовим розглядом даного кримінального провадження;

?утриматися від спілкування з свідками та іншими учасниками кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України;

?носити електронний засіб контролю.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти для його негайного доставлення до місця проживання на підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 .
Клопотання захисника ОСОБА_13 задовольнити.

Скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обрати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши їй цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 строком на два місяці, тобто до 30.08.2022 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 наступні обов`язки:

?протягом строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово не покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3

?прибувати до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтаської області за викликом у зв`язку з розглядом даного кримінального провадження;

?утриматися від спілкування з свідками та іншими учасниками кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України;

?носити електронний засіб контролю.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_9 з-під варти для її негайного доставлення до місця проживання на підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.

Направити копію даної ухвали для виконання за місцем проживання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до Відділу поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, де вони перебувають під домашнім арештом, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що у разі невиконання ними обов`язків, покладених цією ухвалою, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, їх захисниками, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_14