Справа № 305/456/20
Номер провадження 1-кп/305/161/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретарів судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурорів ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000180 від 12.03.2020 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, сезонного робітника, раніше судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , раніше будучи неодноразово засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, востаннє на підставі вироку Тячівського районного суду від 03.04.2014 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на три роки і вісім місяців на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 06 березня 2020 року, близько 15 години, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, знаходячись на подвір`ї дворогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_2 , діючи таємно, з корисливих мотивів з метою заволодіння чужим майном та особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, викрав з подвір?я дворогосподарства, належний ОСОБА_5 електронасос марки "Unidelta", чим заподіяв останній матеріальну шкоду у розмірі 351 (триста п?ятдесят одна) гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, що повністю визнає свою винуватість, він дійсно викрав від потерпілої електронасос. У вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , у ході судового розгляду визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд, за згодою учасників судового розгляду, змінив порядок дослідження доказів, учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти подальшого розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та обмежився дослідженням матеріалів, які характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 .
Окрім наведеного, за ініціативою сторін кримінального провадження в судовому засіданні досліджено письмові докази, які характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 .

Згідно вимоги про судимість від 24.03.2020 ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

З характеристики виданої Солотвинською селищною радою вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_4 входять наступні особи мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сестри: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Згідно довідок, виданих КНП «Тячіська районна поліклініка» ОСОБА_4 на обліках при психіатричному, фтизіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 за обставин, зазначених органом досудового розслідування в обвинувальному акті.

Дії ОСОБА_4 судом кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повернення викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

З досудової доповідь слідує, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як середній, а ризик небезпеки для суспільства та окремих громадян не становить високої небезпеки, а його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 участі у складенні досудової доповіді не приймав, отже така складалася лише на підставі інформації, що надана уповноваженими особами.

Таким чином, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, віднесеного законом до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, що прямо передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України із застосуванням положень ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України буде відповідати тяжкості вчиненого правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії якого завершився. Клопотань про обрання запобіжного заходу прокурором у ході судового розгляду не заявлялось.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: електронасос марки "Unidelta", переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , по вступу вироку в законну силу залишити їй як власниці; кухонний ніж із слідами біологічного походження та недопалок сигарети "LM Loft", що зберігаються у кімнаті речових доказів СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, по вступу вироку в законну силу - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів, з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1