Провадження № 1-кс/127/8208/22
У Х В А Л А
Іменем України
13 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_6 13.09.2022 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваної ОСОБА_4 .
Клопотання мотивовано тим, що слідчими слідчого управління ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 27.05.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000266 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 під час відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2021, яким його визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України, в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)», розташованій за адресою: вул. Привокзальна, 26, м. Вінниця, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, у травні 2022 року заздалегідь домовився з невстановленими особами про отримання SIM-карт абонентських номерів телефонного зв`язку, які в подальшому були йому передані та використовувались для шахрайських дій.

У травні 2022 року ОСОБА_7 залучив ОСОБА_4 та невстановлену слідством особу для незаконного заволодіння чужими грошовими коштами.

Так, діючи згідно розробленого плану, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа шляхом повторюваних послідовних спроб методом простого підбору із використанням різних комбінацій абонентських номерів, почергово, із відповідним розподілом ролей, телефонували абонентам мобільного (рухомого) зв`язку, представляючись працівниками головних управлінь банків (у т. ч. служб підтримки, банківської безпеки тощо), після чого, використовуючи ефект несподіваності, скориставшись схвильованим та розгубленим станом потерпілих, під різними приводами залежно від виниклих в ході розмови ситуації, вказувати конкретний алгоритм дій для зняття грошових коштів з картки потерпілих та переказу через термінал самообслуговування на картку ОСОБА_4 , які в подальшому вона особисто або за допомогою інших осіб переводила у готівку за допомогою банківських та небанківських платіжних інструментів.

Для досягнення свого задуму засуджені, діючи всупереч положенням п. 4 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, згідно якого засудженим забороняється придбавати, зберігати і використовувати радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо) здобули мобільні телефони та SIM-картки різних операторів мобільного зв`язку, з використанням яких за допомогою всесвітньої мережі Інтернет та програм для миттєвого обміну повідомленнями («Viber», «Telegram», «WhatsApp» «Getcontact» тощо) здійснювали відбір профілів абонентів, отримуючи таким чином доступ до особистих даних особи в частині її прізвище, ім`я або по батькові.

Діючи таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи на території Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, умисно, з корисливих мотивів, близько 17 години 05 хвилини 17.05.2022, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 , здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 представився ОСОБА_8 працівником служби безпеки АТ «КБ «ПриватБанк», ввівши її таким чином в оману, та повідомив їй неправдиву інформацію про те, що начебто є небезпека зняття сторонніми особами грошових коштів з належної їй банківської платіжної картки, яка емітована в АТ «КБ «ПриватБанк».

Далі ОСОБА_7 повідомив, що для збереження коштів, необхідно їх перерахувати на обновлений рахунок та змінити систему захисту, тому необхідно пройти до найближчого банкомату самообслуговування, де діючи за його інструкцією, перерахувати кошти на оновлений безпечний рахунок.

Після цього ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що відносно неї можуть вчинятись шахрайські дії, повідомив ОСОБА_7 про те, що зателефонує на гарячу лінію АТ «КБ «ПриватБанк».

Відразу після цього невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка знаходилася поряд з ОСОБА_7 , зателефонувала ОСОБА_8 , використовуючи абонентський номер НОМЕР_3 , та представилася менеджером гарячої лінії АТ «КБ «ПриватБанк». Під час розмови невстановлена досудовим розслідуванням особа підтвердила ОСОБА_8 , що вона дійсно спілкувалася з представником служби безпеки АТ «КБ «ПриватБанк» з приводу можливого несанкціонованого зняття коштів з карткового рахунку та підтвердив інформацію, повідомлену їй ОСОБА_7 .

Продовжуючи виконання спільного злочинного плану, близько 17 години 45 хвилин 17.05.2022, використовуючи абонентський номер НОМЕР_4 , ОСОБА_7 повторно зателефонував на мобільний номер ОСОБА_8 та представився працівником служби безпеки АТ «КБ «ПриватБанк», переконавши потерпілу в необхідності прослідувати до найближчого банкомату.

Під час розмови із потерпілою ОСОБА_8 ОСОБА_7 , переконавшись, що вона перебуває біля банкомату, розташованому у будівлі по проспекту Центральному, 4/5, у м. Миколаєві, шляхом обману, під приводом скасування несанкціонованого платежу повідомив їй порядок дій, виконуючи які ОСОБА_8 , не усвідомлюючи дійсне значення своїх дій, спочатку отримала у банкоматі готівкові грошові кошти, а потім за допомогою платіжного терміналу самообслуговування здійснила переказ грошових коштів у сумі 512 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_5 , відкриту на ім`я ОСОБА_4 .

Перерахованими ОСОБА_8 грошовими коштами ОСОБА_4 розпорядилася на власний розсуд.

Таким чином, незаконними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та невстановленої досудовим розслідуванням особи ОСОБА_8 заподіяно майнову шкоду у розмірі 512 000 гривень.

Отже, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, 29.08.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Вінниця, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , громадянці України, раніше не судимій, повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.190 КК України.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ;

-протоколом тимчасового доступу до речей та документів АТ КБ «ПриватБанк»;

-протоколом огляду документів від 01.09.2022;

-протоколом огляду документів від 08.09.2022;

-іншими доказами в їх сукупності.

Підозрювана ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Відповідно до обставин встановлених на час повідомлення ОСОБА_4 про підозру розмір заподіяної шкоди становить 512 000 грн., що відповідає 206 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено ризики, а саме:

-Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання у виді позбавлення волі на певний строк, остання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

-Згідно встановленого механізму вчинення шахрайських дій, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень. Крім того, на даний час проводиться ряд слідчих розшукових дій спрямованих на встановлення місця знаходження грошових коштів, які стали предметом злочинів, в яких останній підозрюється та може переховувати або передавати іншим не встановленим особам.

-Також, враховуючи механізм вчинення кримінальних правопорушень наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, за аналогічним чи схожим механізмом вчинення шахрайських дій.

Враховуючи вищевикладені обставини, набуття даним кримінальним провадженням значного резонансу в суспільстві, спрямованості дій членів групи осіб на заволодіння грошовими коштами попередньо не визначеного кола осіб та завдання у наслідок таких дій матеріальної шкоди громадянам, свідчить про підвищену суспільну небезпеку.
Відтак, на думку слідчого, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою не може бути застосованим до підозрюваної та запобігти наявним ризикам.
На підставі викладеного слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 210 прожиткових мінімумів для працездатних осіб
Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні, щодо задоволення клопотання заперечували, просили у його задоволенні відмовити або ж застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000266, заслухавши думку прокурора, підозрюваної, захисника, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять наданні сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000266 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Як зазначено слідчим у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 під час відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2021, яким його визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України, в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)», розташованій за адресою: вул. Привокзальна, 26, м. Вінниця, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, у травні 2022 року заздалегідь домовився з невстановленими особами про отримання SIM-карт абонентських номерів телефонного зв`язку, які в подальшому були йому передані та використовувались для шахрайських дій.

У травні 2022 року ОСОБА_7 залучив ОСОБА_4 та невстановлену слідством особу для незаконного заволодіння чужими грошовими коштами.

Так, діючи згідно розробленого плану, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа шляхом повторюваних послідовних спроб методом простого підбору із використанням різних комбінацій абонентських номерів, почергово, із відповідним розподілом ролей, телефонували абонентам мобільного (рухомого) зв`язку, представляючись працівниками головних управлінь банків (у т. ч. служб підтримки, банківської безпеки тощо), після чого, використовуючи ефект несподіваності, скориставшись схвильованим та розгубленим станом потерпілих, під різними приводами залежно від виниклих в ході розмови ситуації, вказувати конкретний алгоритм дій для зняття грошових коштів з картки потерпілих та переказу через термінал самообслуговування на картку ОСОБА_4 , які в подальшому вона особисто або за допомогою інших осіб переводила у готівку за допомогою банківських та небанківських платіжних інструментів.

Для досягнення свого задуму засуджені, діючи всупереч положенням п. 4 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, згідно якого засудженим забороняється придбавати, зберігати і використовувати радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо) здобули мобільні телефони та SIM-картки різних операторів мобільного зв`язку, з використанням яких за допомогою всесвітньої мережі Інтернет та програм для миттєвого обміну повідомленнями («Viber», «Telegram», «WhatsApp» «Getcontact» тощо) здійснювали відбір профілів абонентів, отримуючи таким чином доступ до особистих даних особи в частині її прізвище, ім`я або по батькові.

Діючи таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи на території Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, умисно, з корисливих мотивів, близько 17 години 05 хвилини 17.05.2022, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 , здійснив телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 представився ОСОБА_8 працівником служби безпеки АТ «КБ «ПриватБанк», ввівши її таким чином в оману, та повідомив їй неправдиву інформацію про те, що начебто є небезпека зняття сторонніми особами грошових коштів з належної їй банківської платіжної картки, яка емітована в АТ «КБ «ПриватБанк».

Далі ОСОБА_7 повідомив, що для збереження коштів, необхідно їх перерахувати на обновлений рахунок та змінити систему захисту, тому необхідно пройти до найближчого банкомату самообслуговування, де діючи за його інструкцією, перерахувати кошти на оновлений безпечний рахунок.

Після цього ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що відносно неї можуть вчинятись шахрайські дії, повідомив ОСОБА_7 про те, що зателефонує на гарячу лінію АТ «КБ «ПриватБанк».

Відразу після цього невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка знаходилася поряд з ОСОБА_7 , зателефонувала ОСОБА_8 , використовуючи абонентський номер НОМЕР_3 , та представилася менеджером гарячої лінії АТ «КБ «ПриватБанк». Під час розмови невстановлена досудовим розслідуванням особа підтвердила ОСОБА_8 , що вона дійсно спілкувалася з представником служби безпеки АТ «КБ «ПриватБанк» з приводу можливого несанкціонованого зняття коштів з карткового рахунку та підтвердив інформацію, повідомлену їй ОСОБА_7 .

Продовжуючи виконання спільного злочинного плану, близько 17 години 45 хвилин 17.05.2022, використовуючи абонентський номер НОМЕР_4 , ОСОБА_7 повторно зателефонував на мобільний номер ОСОБА_8 та представився працівником служби безпеки АТ «КБ «ПриватБанк», переконавши потерпілу в необхідності прослідувати до найближчого банкомату.

Під час розмови із потерпілою ОСОБА_8 ОСОБА_7 , переконавшись, що вона перебуває біля банкомату, розташованому у будівлі по проспекту Центральному, 4/5, у м. Миколаєві, шляхом обману, під приводом скасування несанкціонованого платежу повідомив їй порядок дій, виконуючи які ОСОБА_8 , не усвідомлюючи дійсне значення своїх дій, спочатку отримала у банкоматі готівкові грошові кошти, а потім за допомогою платіжного терміналу самообслуговування здійснила переказ грошових коштів у сумі 512 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_5 , відкриту на ім`я ОСОБА_4 .

Перерахованими ОСОБА_8 грошовими коштами ОСОБА_4 розпорядилася на власний розсуд.

Таким чином, незаконними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та невстановленої досудовим розслідуванням особи ОСОБА_8 заподіяно майнову шкоду у розмірі 512 000 гривень.

29 серпня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру в учиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000266 від 27.05.2022; протоколів допиту потерпілого від 30.05.2022; протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 17.08.2022; повідомлення про підозру від 29.08.2022; протоколів огляду документів від 01.09.2022 та 08.09.2022, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України обґрунтована.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваної, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрювана ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Однак, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки ОСОБА_4 зареєстрована та має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом, працює продавцем, має позитивну характеристику за місцем проживання, раніше не судима.
Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що вона має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом, працює продавцем, має позитивну характеристику за місцем проживання (що підтверджується доданими у судовому засіданні документами), раніше не судима.
Таким чином, оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, беручи до уваги наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку про достатніcть підстав для переконання про можливість застосування до підозрюваної запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.
Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (справа «Мамедова проти Росії»).
Так, на думку суду, та обставина, що ОСОБА_4 вчинила злочин, який відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, розуміючи, що за скоєне їй може загрожувати міра покарання у виді позбавлення волі, має значення при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а відтак слідчий суддя дійшов до переконання про доцільність відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 181 КПК України, вважає за можливе та необхідне застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за зареєстрованим місцем проживання, так як даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.
Відповідно до частини четвертої статті 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З огляду на наведене слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту м. Вінниця, в якому вона зареєстрована та проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з особами, які являються потерпілими, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 179, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 до 29 жовтня 2022 року, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту м. Вінниця, в якому вона зареєстрована та проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з особами, які являються потерпілими, свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 діє до 29 жовтня 2022.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя