Справа №754/3874/22. Провадження №11-кп/824/3148/2022. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 149, ч. 4 ст. 152, Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ч. ч. 1, 3 ст. 301, ч. ч. 1, 3 ст. 301-1 КК України.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

23 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 5 серпня 2022 року,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0000577 від 29 червня 2021 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 4 ст. 152, ч. ч. 1, 3 ст. 301, ч. ч. 1, 3 ст. 301-1 КК України,

продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 03 жовтня 2022 року (включно).

Клопотання прокурора задоволено.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому, які відносяться відповідно до ст. 12 КК України, в тому числі і до категорії особливо тяжких, в тому числі і проти статевої свободи та статевої недоторканості, потерпілою у кримінальному провадженні є малолітня особа, не працює, те що обвинувачений може здійснювати вплив на потерпілу та свідків, які на даний час не допитані в ході судового розгляду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, також наявний ризик ухилення обвинуваченого від органу досудового розслідування, враховуючи стадії кримінального провадження, зокрема звернення прокурора з обвинувальним актом до суду - відсутній, тобто суспільна небезпека обвинуваченого є настільки високою, що застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, аніж такого виняткового як тримання під вартою - на даний час неможливо.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинувачений ОСОБА_7 подали апеляційні скарги на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 5 серпня 2022 року.

Адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі просить: скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05.08.2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обрати інший запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт; постановити нову ухвалу, якою негайно звільнити з-під варти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться в "Київському слідчому ізоляторі" Міністерства юстиції України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовано на підставі формального перерахування ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України та не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу. Також вказує на те, що суд не дослідив жодного письмового доказу, через їх відсутність, а в ухвалі не аргументував жодного свого висновку. Зазначає, що не взято до уваги особу обвинуваченого, який працює, має власне житло і міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, має стабільний дохід, має матір 1954 року народження, якій допомагає.

Також наголошує на тому, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_7 відсутні або низькі та вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло.

Обвинувачений ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі просить: скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва і обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на те, що жодних намірів переховуватись не має, виїжджати за межі міста не виявляється можливим для нього, посилаючись на те, що закордонний та внутрішній паспорти у нього було вилучено та знаходяться в матеріалах справи.

Вказує на те, що має міцні соціальні зв`язки та постійне місце роботи.

Також звертає увагу на відсутність у нього жодних правопорушень з моменту його затримання.

Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі обвинуваченого, захисника та прокурора оскільки клопотання про їх участь в судовому засіданні не надходили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту ухвали місцевого суду та основних доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали контрольного провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів керується наступним.

Мотиви Суду

В провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження під №0000577 від 29 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 4 ст. 152, ч. ч. 1, 3 ст. 301, ч. ч. 1, 3 ст. 301-1 КК України.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 5 серпня 2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 03 жовтня 2022 року (включно).

Під час постановлення даного рішення суд першої інстанції виходив з того, що суспільна небезпека обвинуваченого є настільки високою, що застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, аніж такого виняткового як тримання під вартою - на даний час неможливо.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, зауважуючи на слідуючому.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї статті передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте, Європейський Суд з прав людини, зокрема у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи особи.

Так, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі ту обставину, що судове провадження щодо ОСОБА_7 не завершено, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Зокрема, судом були враховані обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особами обвинуваченого, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.

Враховуючи, що існують обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, в тому числі і проти статевої свободи та статевої недоторканості, потерпілою у кримінальному провадженні є малолітня особа, не працює, те що обвинувачений може здійснювати вплив на потерпілу та свідків, які на даний час не допитані в ході судового розгляду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, тобто суспільна небезпека вказаної особи є настільки високою, що застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, аніж такого виняткового як тримання під вартою - на даний час неможливо, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу за тими доводами, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах захисник обвинуваченого та обвинувачений, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не встановила.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що не взято до уваги особу обвинуваченого, який працює, має власне житло і міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, має стабільний дохід, має матір 1954 року народження, якій допомагає, не є підставами для скасування запобіжного заходу, крім того, характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З огляду на вказане, апеляційний суд погоджується з тим, що в даному кримінальному провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а доводи апеляційних скарг не містять будь-яких обставин та доказів, які б ставили це під сумнів.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисника про недоречність тримання ОСОБА_7 під вартою, з огляду на те, що жоден з наведених стороною обвинувачення ризиків не доведений, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції в даному випадку прийняв рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з дотриманням вимог закону, при цьому врахував не лише наявність ризиків неправомірної поведінки, але й дані про особу обвинуваченого, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, отже встановлені судом ризики є реальними, у зв`язку з цим суд дійшов обґрунтованого висновку, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Також, апеляційний суд вважає, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані, які свідчать про можливу причетність до них ОСОБА_7 та потенційна можливість вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, переважають в даному випадку повагу до його свободи в межах даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, підстав для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника та обвинуваченого, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419, 4221 ч. 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 5 серпня 2022 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 03 жовтня 2022 року (включно), залишити без змін.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 з ю б і н ОСОБА_9 Ш р о л ь