ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2317/22 Справа № 243/7673/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який ді в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2022 року, було задоволено клопотання прокурора, та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 24 вересня 2022 року включно.

Визначено ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід заставу у п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 130000 (сто тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який чинним законодавством передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому наслідки і ризик втечі можуть бути для обвинуваченого меншим злом, ніж кримінальне переслідування і процедура виконання покарання.
Суд також зазначив, що обвинувачений не одружений, суспільно - корисною діяльністю не займається, не має постійного джерела доходу (заробітку) та не працевлаштований, у зв`язку з чим в разі зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, існує ризик, що для задоволення своїх соціально-побутових потреб ОСОБА_7 може знову вчинити кримінальне правопорушення, в тому числі пов`язане зі збутом наркотичних засобів. Суд вважав за можливе при продовженні строку у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму на працездатну особу (2 600 грн.), що складає 130 000 грн. та з урахуванням матеріального становища обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення є достатньою сумою для забезпечення виконання обов`язків, встановлених КПК України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив скасувати та постановити нову, якою обрати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.
Вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник, прокурор про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, заяв або клопотань про особисту участь або про поважність причин неприбуття до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Обвинуваченого ОСОБА_7 було повідомлено про дату, час та місце розгляду його апеляційної скарги шляхом направлення відповідного повідомлення на офіційну електронну адресу установи виконання покарань та запропоновано провести розгляд справи в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції. Однак, у визначені апеляційним судом дату та час, представники адміністрації державної установи, не забезпечили з`єднання з Дніпровським апеляційним судом в режимі відеоконференції, що дає підстави вважати це виключним випадком та з огляду на особливості правового режиму воєнного стану в Україні та положення ч. 3 ст. 422 КПК України є підставою для розгляду справи за відсутності учасників апеляційного перегляду.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали контрольного провадження, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 27 липня 2022 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останнього.
Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який чинним законодавством передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому наслідки і ризик втечі можуть бути для обвинуваченого меншим злом, ніж кримінальне переслідування і процедура виконання покарання.
ЄСПЛ зазначає, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений не одружений, суспільно-корисною діяльністю не займається, не має постійного джерела доходу (заробітку) та не працевлаштований, у зв`язку з чим в разі зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, існує ризик, що для задоволення своїх соціально побутових потреб ОСОБА_7 може знову вчинити кримінальне правопорушення, в тому числі пов`язане зі збутом наркотичних засобів.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.
Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу обвинуваченого та відповідно наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та захисником не наведені.
Твердження захисника обвинуваченого про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , обставини провадження, покарання, яке загрожує останньому, та стадію розгляду кримінального провадження беззаперечно вказує на їх існування. При цьому, міцність соціальних зв`язків останнього не може бути стримуючим фактором належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Що стосується обґрунтованості обвинувачення останнього, то ці обставини перевіряються судом під час ухвалення остаточного рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.
Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який ді в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: