Справа №293/1871/21
Провадження №1-кп/293/181/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000397 від 16.08.2021 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Городище Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта повня середня, не одруженого, дітей неповнолітніх на утримані не має, не працюючого, раніше судимого:

- вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 24.12.2015 засуджениий за ч. З ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Володарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 29.10.2021 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

УСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
21.07.2021 близько 13 годин 00 хвилин ОСОБА_5 знаходився в с. Некраші Житомирського району (раніше Черняхівського району) Житомирської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, а саме - будинку що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 у цей же день, час та місці підійшов до будинку що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , та пересвідчившись в тому, що поряд немає сторонніх ociб та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через незачинені вхідні двері вказаного домоволодіння незаконно проник в середину вказаного житла.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 відшукав у одній з кімнат вищевказаного будинку ноутбук торговельної марки "Acer", моделі "Aspire 7540G-324G50Mm (MS2278)" у комплекті з блоком живлення з маркувальним надписом "UKC" моделі "РА-1900-05" вартістю 2861 гривня 67 копійок, та провідної комп`ютерної мишки торговельної марки "A4Tech" моделі "X5-57D" вартістю 88 гривень 33 копійки належні ОСОБА_4 , після чого таємно викрав їх.

З подальшому ОСОБА_5 з викраденим майном з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 2950 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 інкримінується крадіжка, поєднана з проникненням у житло, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті. Надав покази, що дійсно 27.07.2021 таємно проник до будинку за адресою АДРЕСА_2 та звідти викрав майно, яке належить потерпілому, а саме ноутбук, блок живлення до ноутбуку та комп"ютерну мишку. Щиро розкаявся у вчиненому та попросив вибачення у потерпілого.

Потерпілий у судовому засіданні пояснив, що 27.07.2021 перебуваючи у стані алкогольнго сп"яніння пішов до сусіда та забув зачинити двері у будинку на замок. Повернувшись того дня додому нічого підозрілого не помітив. Про зникнення ноутбуку, блока живлення до ноутбуку та комп"ютерної мишки помітив приблизно через тиждень та з відповідною заявою звернувся до органів поліції. Вожночас сусід йому повідомив, що бачив біля його будинку ОСОБА_5 . Потерпілий не наполягав на суворій мірі покарання для обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпілий не оспорюють фактичні обставини провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, допитавши потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

За таких обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України, а саме як крадіжка, поєднана з проникненням у житло.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого належними, допустимими та достовірними.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не убачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІІІ. Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, ураховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, те, що, відповідно до вимог ст. 12 КК України, він є тяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, характеризується позитивно, не одружений, не має постійного місця роботи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.

При цьому суд дійшов переконання, що саме таке покарання є необхідним та буде достатнім для виправлення обвинуваченого. Разом з тим суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив з попередніх судимостей, на шлях виправлення не став, натомість під час іспитового строку вчинив новий злочин проти власності, що свідчить про його небажання до змін у свїй поведінці.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений 29.10.2020 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, а відтак остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити за правилами ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29.10.2020.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" N 7 від 24.10.2003 р., у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті75,104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81,107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

За вказаних обставин, з урахуванням покарання, призначеного ОСОБА_5 за попереднім вироком від 29.10.2020 у виді двох років обмеження волі, обвинуваченому слід призначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком покарання за попереднім вироком на підставі ч. 1 ст. 71 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд, вважає за необхідне вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, при цьому скасувавши арешт накладений на них ухвалою слідчого судді у відповідності до ст. 174 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Суд також не убачає підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу.

V. Процесуальні витрати
Витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1029,72грн у відповідності до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 128,174, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, ч.15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
1. ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

2. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29.10.2020 року та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

3. Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

4. Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати по справі на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 1029,72 грн (одна тисяча двадцять дев"ять гривень сімдесят дві копійки).

5. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 18.08.2021 у даному кримінальному провадженні на ноутбук марки "Acer" в корпусі чорно-синього кольору, зарядний пристрій та дротову мишку, які належать потерпілому - ОСОБА_4 .

6. Речові докази - ноутбук марки "Acer" в корпусі чорно-синього кольору, зарядний пристрій та дротову мишку залишити у власності потерпілого ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Людмила ЛОСЬ