Справа № 131/807/21
УХВАЛА

28 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

члена колегії судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю : прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000228 від 13.04.2021 року відносно ОСОБА_5 в вчиненні злочину , передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2021 у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочину , передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

28.03.2022 у підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки такий строк стікає, а ті ризики, які стали підставою для його застосування та продовження, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час не змінилися та не відпали. Так суду зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння, який потягнув за собою смерть людини , тому вважає , що перебуваючи на волі обвинувачений може ухилятися від явки до суду з метою уникнення кримінальної відповідальності ; незаконно впливати на потерпілого, свідків, які ще не допитані в судовому засіданні та проживають в одному селі з обвинуваченим. Також вважає, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 на час затримання не був працевлаштований. Тому просив суд задовольнити його клопотання.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора подав суду письмове клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на особисте зобов`язання, оскільки вважає, що ризики зазначені прокурором на даний час вже втратили свою актуальність. Суду зазначив, що обвинувачений має сім`ю, одружений , має двох неповнолітніх дітей та матір яка хворіє. Зазначив, що також обвинувачений не має намір переховуватися від суду та на даний час виявив намір захищати країну. Окрім того, вважає , що органом досудового розслідування невірно кваліфіковані дії обвинуваченого, що він і буде доводити перед судом. Окрім цього, просив суд врахувати , що депутат Іллінецької міської ради ОСОБА_6 подала суду заяву -зобов`язання про особисту поруку відносно ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника, суду зазначив що бажає захищати Батьківщину.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання захисту, оскільки вважає , що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення зазначених ним ризиків, а також зазаначив, що санкція статті яка інкримінується обвинуваченому не передбачає за законом можливості в даний воєний стан в країні обвинуваченому бути призваному до лав Збройних сил України. Тому просив суд задовольнити клопотання.

Беручи до уваги, що до закінчення дії застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого неможливо у колегіальному складі вирішити клопотання прокурора та захисника з об`єктивних причин, оскільки головуюча колегії суддя ОСОБА_7 та член колегії суддя ОСОБА_8 перебуває у відпустці, тому суд приходить до висновку про необхідність вирішення даних клопотань членом колегії суддею ОСОБА_1 , що відповідає вимогам пункту 20-5 Розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України.

Вислухавши клопотання прокурора та захисника , міркування щодо них , суд , вважає що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, а клопотання захисника - необґрунтованим та таким, що підлягає відмові у задоволенні виходячи з такого.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

З положень, викладених у ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи письмове клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Таким чином, оглянувши матеріали кримінального провадження , суд прийшов до висновку, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: хоча обвинувачений ОСОБА_5 є раніше несудимою особою, має постійне місце проживання на території Іллінецької ОТГ Вінницької області та двох неповнолітніх дітей, а також є одруженим 18.08.2021 тобто вже після інкримінованої йому події злочину, однак, він обвинувачується в вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння, на час інкримінуємого злочину в шлюбі не перебував, був не працевлаштований , тому суд вважає, що обвинувачений на волі не має сталих соціально- стримуючих факторів. Окрім того, дане провадження перебуває на стадії підготовчого засідання, колегією суддів ще не вислухані пояснення потерпілого, свідків , обвинуваченого, не досліджені письмові докази, а тому суд вважає, що на даний час ризики вказані прокурором не відпали та не зменшилися, отже суд вважає, що обвинувачений будучі на волі зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків даного провадження задля зміни їх показів в суді на його користь, з метою уникнення відповідальності, а також -вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд прийшов до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків ОСОБА_5 доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяців , а саме по 27.05.2022 включно, без визначення застави.

При чому, надані стороною захисту та наявні в матеріалах провадження такі документи як : заява- зобов`язання депутата Іллінецької міської ради ОСОБА_6 про особисту поруку відносно ОСОБА_5 від 01.02.2021 , копії свідоцтв про народження дітей і одруження від 18.08.2021; довідки лікувального закладу про наявність хворіб у матері обвинуваченого та позитивної характеристики за місцем проживання, як і бажання захищати країну, суд вважає, не є достатніми доказами для зміни ОСОБА_5 застосованого запобіжного заходу на особисте зобов`язання , а тому в задоволені клопотання захисника слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 327, 331, 314 КПК України, пунктом 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовільнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України строком на 2 місяців тобто до 27 травня 2022 року включно, без визначення застави.

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_4 відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а обвинуваченим- з дня отримання її копії.

Повна ухвала суду проголошена 29.03.2022 о 11. 00 год.

Суддя ОСОБА_9