Дата документу 30.05.2022 Справа № 317/3256/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/481/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/3256/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 02 листопада 2021 року про відмову у умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Біленьке Перше Запорізького району Запорізької області, маючого середню освіту, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживав до взяття під вартою у АДРЕСА_2 ), відбуває покарання у державній установі «Біленьківська виправна колонія (№99)»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення. Обґрунтовуючи свої вимоги захисник зазначав про те, що засуджений ОСОБА_8 визнав свою вину у скоєному та щиро розкаявся. Має три заохочення та три зняті та погашені у встановленому законом порядку стягнення. Проявляв бажання бути працевлаштованим на виробництві установи, втім з невідомих причин адміністрація установи його не працевлаштовує. При цьому, засуджений виконує поточні будівельні роботи, намагається бути корисним в установі, виконувати вимоги адміністрації.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_8 засуджено вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 26.11.2018 року за ч.3 ст.185 КК із застосуванням положень ст.71 КК остаточно до 3 років 8 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні даного клопотання, виходив з того, що засуджений не довів свого виправлення, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України основаним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

При вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення необхідно враховувати, чи стала особа на шлях виправлення, чи прагне засуджений до такого виправлення, чи є позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, а саме: зразкова поведінка, сумлінне ставлення до праці.

Висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Зазначених вимог суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого дотримався.

Із наданої установою характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.01.2019 року. Під час тримання в Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 07.04.2019 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризується посередньо, допустив три порушення вимог режиму відбування покарання, які виразилися у порушенні форми одягу, порушенні локалізації та у нетактовній поведінці, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку.

За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має три заохочення правами начальника установи. На виробництві установи не працевлаштований. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини із засудженими. У відношенні до персоналу установи грубощів не проявляє, передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем. Дотримується вимог санітарії та гігієни, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Виконує роботи із самообслуговування, має задовільний рівень необхідних навичок. Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає. Раніше приймав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Духовне відродження», на даний час участі не приймає.

Прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, у 2020 році закінчив ДНЗ «Біленьківський навчальний центр № 99» та отримав спеціальність «Електрозварник ручного зварювання 2-го розряду». На даний час участі у роботі самодіяльних організацій засуджених не приймає. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебував, підстав для постановки на профілактичний облік немає.

За вироком суду має позов на суму 1430 грн., який не відшкодовано. Провину у скоєному злочині визнав повністю.

Разом з цим, ОСОБА_8 був раніше засуджений за вчинення злочину проти власності, звільнявся з іспитовим строком, проте це належним чином на поведінці засудженого не відобразилося, злочинні дії, за які його засуджено, вчинив в період іспитового строку, невдовзі після засудження за попереднім вироком.

Зазначене певним чином характеризує поведінку засудженого під час відбування ним покарання та дає підстави вважати, що відбутий термін покарання не є достатнім для виправлення засудженого.

Отже суд першої інстанції, розглядаючи клопотання засудженого, з достатньою повнотою перевірив наявні в матеріалах особової справи документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу його перебування в установі відбування покарання та роботу, і належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_8 не довів своє безумовне виправлення та перевиховання.

Переконливих аргументів, які би спростовували зазначені висновки суду, в апеляційній скарзі захисника не наведено.

Також колегія суддів при прийнятті рішення враховує, що метою вироку є не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата за вчинений злочин. У вказаній якості, кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання, а забезпечення цієї мети, є обов`язковою відповіддю держави на вчинення злочину, а також сам факт призначення необхідного і достатнього покарання, певною мірою забезпечує почуття справедливості у потерпілого та суспільства.

Відтак, колегія суддів вважає, що обставини даної справи свідчать про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 , а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 02 листопада 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4