Справа № 289/1687/21
Номер провадження 1-кп/289/21/22
УХВАЛА

28.04.2022 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Радомишльського районного суду Житомирської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.
Прокурор в судовому засіданні звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки він є раніше неодноразово судимим, наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме він знаходячись на волі може переховуватися від суду, так як підозрюється у вчинені тяжкого злочину може вплинути на свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений та його захисник не заперечували проти вказаного клопотання.
Заслухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема, у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
За приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, або іншим чином впливати на дієвість кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину у сфері життя та здоров`я, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, відсутні відомості про наявність у нього тяжких захворювань чи інвалідності. Також судом враховується відсутність зареєстрованого місця проживання обвинуваченого; відсутність постійного джерела доходів; відсутність міцних соціальних зв`язків, що свідчить про можливість обвинуваченим в будь-який момент залишити фактичне місце проживання з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності; можливість переховування від органів досудового розслідування та суду. Обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни ними показів на його користь, задля уникнення кримінальної відповідальності.
Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 15.09.2021 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який в подальшому неодноразово продовжено судом по 30.04.2022 включно без права внесення застави.
На даний час кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, не досліджені письмові докази, не допитані потерпіла і свідки.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до задоволення, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів за перелічених вище обставин не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Пунктом 2 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується в умисному заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили його смерть, суд вважає за необхідне при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати йому розмір застави.
Отже, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» на строк 60 днів, тобто до 26 червня 2022 року включно без права внесення застави.

Копію даної ухвали направити до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1