Справа № 357/4075/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні, без виклику учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000497, яке внесене до ЄРДР 25 квітня 2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква Київської області, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Досудовим розслідуванням встановлено таке.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, передбачено, що обіг наркотичних засобів, включених до таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, тобто і «метадону» (фенадону), включеного до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, допускається лише в цілях, передбачених ст. 19, 20, 23 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а саме:

1.Використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

2.Діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

3.Використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР).

Однак, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_3 , 25 квітня 2022 року, близько 17:15 год., перебуваючи по вул. Островського поблизу будинку 83 в м. Біла Церква Київської області, на земельній ділянці біля каменю, незаконно придбав-знайшов поліетиленовий пакунок червоного кольору в середині якого знаходилось два згортка з кристалоподібною речовиною білого кольору схожою на «метадон».

В подальшому ОСОБА_3 переконавшись, що вказана речовина є наркотичною, а саме «метадон», оскільки в минулому мав досвід вживання вказаного наркотичного засобу, підняв вказаний пакунок червоного кольору з двома згортками з кристалоподібною речовиною білого кольору та поклав до правої кишені куртки в яку був одягнутий, та почав незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.

Цього ж дня, близько 17:19 год., перебуваючи поблизу будинку № 82 по вул. Островського в м. Біла Церква Київської області, ОСОБА_3 зупинений працівниками поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених в обігу речей. При цьому останній повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон». В подальшому, під час проведення особистого обшуку останнього, в правій кишені куртки, в яку він був одягнений, виявлено та вилучено пакунок червоного кольору, в середині якого знаходились два згортки з наркотичним засобом «метадон» (фенадон), загальна маса якого у речовині становить 0,38 г., який ОСОБА_3 посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 349 КПК України, допит обвинуваченого не здійснювався.

Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає: щире каяття.

Обставини передбачені ч. 1 ст. 67 КК України, прокурором не заявлялися, судом не установлені.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачене покарання у виді: штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Отже, зважаючи на ступінь тяжкості та обставини вчинення кримінального правопорушення, установлені дані про особу ОСОБА_3 , який, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий (а.с. 102-103), за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 104), у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.с. 90), перебуває на обліку військовозобов`язаних, як солдат запасу, як засуджений(а.с. 100), обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без обмеження волі.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарань у виді штрафу та виправних робіт не є можливим, оскільки він не працює, будь-якого іншого доходу не має.

Отже, за викладених обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, у виді одного року обмеження волі.

Суд вважає, що призначення більш суворого виду покарання не є необхідним.

Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_3 необхідно зарахувати один день його попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 призначене покарання у виді обмеження волі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке шкоди іншим особам не завдало, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, про можливість застосування до нього положень ч. 1 ст. 75 КК України та установити йому іспитовий строк один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на ОСОБА_3 необхідно покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000497, висновок експерта від 17 травня 2022 року № СЕ-19/111-22/11790-НЗПРАП, витрати на проведення експертизи становлять 1 372,96 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно із постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18 травня 2022 року, кристалічну порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», загальною масою 0,173 г. та 0,207 г., які упаковані разом із залишками попереднього упакування в спеціальний пакет № 5602685, визнано речовим доказом.

Згідно із п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, його необхідно знищити.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України у виді одного року обмеження волі.

Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання, один день його попереднього ув`язнення 25 квітня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Згідно із ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю один рік, який обчислювати, починаючи з 23 травня 2022 року.

На підставі ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1 372,96 грн.

Речові докази, а саме: кристалічну порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», загальною масою 0,173 г. та 0,207 г., які упаковані разом із залишками попереднього упакування в спеціальний пакет № 5602685, - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 цього Кодексу

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду

ОСОБА_6