Справа №463/3098/22
Провадження №1-кс/463/2127/22
УХВАЛА

06 травня 2022 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідань ОСОБА_2

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в :

заявник звернулась до суду із заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення.
Заяву мотивує тим, що суддя ОСОБА_4 порушує її права позивача, скаржника, безпідставно відмовляв у відкритті проваджень щодо визнання її потерпілою в досудовому розслідуванні в кримінальному провадженні №0000434, безпідставно відмовляє в задоволенні клопотання про продовження терміну досудового розслідування, відмовляє у повторному зверненні її клопотання від 15.03.2022 року, 06.04.2022 року про здійснення судово-економічної експертизи, безпідставно відмовляє у відводі старшому слідчому Ю. Панасюку ДБР, розташованого у м. Львові, хоча той за період з 20.07.2021 року по даний час не задовольнив жодного її клопотання в даному кримінальному провадженні, не визнав її потерпілою, маючи ухвали національних судів, що не виконані рішення боржниками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Слідчий суддя ОСОБА_4 виносив дві протилежні ухвали у аналогічних справах.Вказані обставини свідчать про те, що суддя є упередженим.

Заявник в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила, клопотання про відкладення не подала.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив, клопотання про відкладення не подав. А тому, вважаю за можливе здійснити розгляд заяви у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів, оскільки неявка сторін цьому не перешкоджає.

Оглянувши матеріали справи, заяву про відвід, суд приходить до наступного.
Відповідно до положень ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 про відвід, остання вважає, що суддя є упередженим до заявника, що виражається у його процесуальних рішеннях. Таким чином, заявниця фактично не погоджується із процесуальними діями судді та його рішенням в межах іншого провадження.

Дійсно, відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Дійсно, згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Прийняття суддею рішення у іншій справі, з яким не погоджується заявник, не вказує на упередженість судді і не може бути підставою для відводу судді, особливо коли таке рішення не переглядалося і не скасовувалося у апеляційному порядку.

Наведені заявником доводи не вказують у даному конкретному випадку на наявність об`єктивних обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. Окрім цього, заявником не наведено об`єктивних доказів того, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

А тому суд приходить до переконання про безпідставність заяви про відвід слідчому судді.

Керуючись ст.ст.75, 76, 81 КПК України, суд -

у х в а л и в:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1