ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000771 стосовно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,
за участю:
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_9
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 травня 2022 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачено максимально суворе покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Крім того, судом враховано також й наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні та продовжити вчиняти злочини, що не дає достатніх правових підстав суду для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник посилається на поважність причин його пропуску, оскільки у судовому засіданні 24 березня 2022 року було оголошено лише резолютивну частину оскарженої ухвали, а повний текст ним отримано лише 29 березня 2022 року, після чого він 08 квітня 2022 року звернувся з апеляційною скаргою.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 є військовозобов`язаним та придатним до військової служби, що обґрунтовує доцільність звільнення його з-під варти для проходження військової служби.
Крім того, посилається на те, що судом першої інстанції помилково було взято до уваги кваліфікацію дій ОСОБА_8 , наданою органом досудового розслідування, а саме за ч. 3 ст. 286-1 КК України, оскільки матеріали кримінального провадження не містять допустимих доказів того факту, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Також вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 маючи необмежені можливості зникнення з місця проживання, завжди своєчасно з`являвся на виклик до слідчого і в судове засідання, в тому числі й в те, де до нього було застосовано запобіжний захід, а також в період військового стану не може залишити межі України, що вказує на відсутність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України на який посилається суд.
Посилається також й на безпідставність висновків суду щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки під час досудового розслідування потерпілі та свідки надали усі покази та обвинувачений ОСОБА_7 , маючи об`єктивну можливість не здійснював на них будь-якого тиску, а потерпілий ОСОБА_11 просив суд звільнити обвинуваченого з-під варти.
Звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, а саме перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на його утриманні перебувають малолітні діти, має офіційне місце роботи, де характеризується позитивно, що є підставою для зміни обвинуваченому запобіжному заходу на більш м`який.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник в судовому засіданні підтримав подані ним клопотання і апеляційну скаргу та з підстав, викладених у них, просив їх задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження, а ухвалу суду скасувати та застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, а ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.
Обвинувачений ОСОБА_7 про час та дату апеляційного провадження повідомлений належним чином, заяв або клопотань про особисту участь або про поважність причин неприбуття до суду не надходило, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.
Мотиви апеляційного суду.
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів враховує, що у судовому засіданні суду першої інстанції було проголошено лише резолютивну частину оскарженої ухвали, повний текст якої захисник отримав лише 29 березня 2022 року, після чого вже 08 квітня 2022 року звернувся з апеляційною скаргою, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин та такий строк підлягає поновленню.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою та можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000771 стосовно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286-1 КК України, розгляд якого триває.
В судовому засіданні 24 березня 2022 року, в порядку ст. 331 КПК України прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , яке обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились та не перестали існувати.
Для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду та здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків у даному кримінальну провадженні, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.
Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується зокрема тим, що ОСОБА_10 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що призвело до смерті одного потерпілого, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким та за яке законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням права керування транспортними засобами, а тому розуміючи невідворотність покарання, обвинувачений може переховуватись від суду.
При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.
Таким чином, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що останні ще не допитані у судовому засіданні, а тому обвинувачений ОСОБА_7 може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.
В той же час, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_7 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки останній раніше не судимий, має певні соціальні зв`язки, до затримання був офіційно працевлаштований, тобто мав постійне та легальне джерело доходу.
Апеляційний суд враховує посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце мешкання, роботи, перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має утриманців, однак зазначені обставини жодним чином не спростовують правильності висновків суду щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не є самодостатніми підставами для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.
Щодо доводів захисника про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_8 органом досудового розслідування та відсутності у матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів того, що останній на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення перебував в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає їх неприйнятними, оскільки встановлення обставин та складу кримінального правопорушення, в тому числі й всіх його елементів, у діях обвинуваченого, дослідження доказів та надання їм правової оцінки з точки зору належності, допустимості та достовірності є виключною компетенцією суду першої інстанції під час розгляду справи по суті.
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що зміна запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період або з інших підстав відбувається в порядку ст. 616 КПК України, шляхом звернення з відповідним клопотанням до прокурора.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника в цій частині спростовуються змістом самої ухвали.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286-1 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4