Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/2718/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 755/7356/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
за участі:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01 вересня 2022 року включно.
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції врахував: тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, строк покарання, який загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості; дані за його особу, зокрема, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, майновий стан; що на даний час не досліджені докази сторони обвинувачення, не допитані потерпілі, свідки, покази яких суд повинен сприймати безпосередньо, на підставі чого прийшов до висновку, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування доводів апеляційної скарги просить врахувати, що обвинувачений має постійне місце проживання, характеризується позитивно, працював, раніше не судимий, в розшуку не перебував, добровільно відшкодував матеріальну шкоду потерпілим, має на утриманні матір похилого віку, яка потребує догляд. Зазначає апелянт і про те, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, як і скоювати нові злочини останній не збирається. Сама тяжкість інкримінованого злочину, на переконання сторони захисту, не може бути підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, а продовження строку тримання під вартою в певній справі може бути виправданим лише тоді, коли наявні конкретні ознаки того, що вимога громадських інтересів важить більше попри презумпцію невинуватості, ніж правило поваги до особистої свободи.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи захисника про наявність достатніх підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт - є безпідставними.
Як убачається з наданих матеріалів провадження, Дніпровським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Суд першої інстанції, поставивши питання про доцільність тримання обвинуваченого під вартою, вважав, що продовжують існувати ризики, які свідчать про те, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, які не допитані судом, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а тому лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час судового провадження, тому постановив ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01 вересня 2022 року.
З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу. При цьому в ухвалі наведені достатні мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Щодо висновку суду про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися від часу обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то колегія суддів зауважує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності ухилитися від суду, не виконати його процесуальні рішення.
Враховуючи характер висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, а саме у вчиненні особливо тяжкого злочину, що пов`язаний із застосуванням насильства та має підвищений ступінь суспільної небезпеки; тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; всі наявні в матеріалах провадження та проаналізовані судом в ухвалі дані про його особу, соціальні зв`язки, а також стан здоров`я, суд першої інстанції прийшов до висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, і такі ризики не зменшилися від часу обрання стосовно нього запобіжного заходу, а тому виправдовують подальше його тримання під вартою.
Оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, суд першої інстанції, окрім як тримання під вартою, не знайшов підстав для застосування обвинуваченому іншого запобіжного заходу.
Наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, позитивної характеристики, місця роботи, відсутність судимостей, добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілим та перебування на його утриманні матері похилого віку, на що звертає увагу захисник, не може слугувати достатньою гарантією відсутності у обвинуваченого наміру переховування від суду.
Крім того, на переконання колегії суддів, з великою ймовірністю існує ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків з огляду на те, що потерпілі та свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, не допитувалися.
При цьому вказані ризики колегія суддів оцінює також з огляду на введення на території України воєнного стану і залучення працівників правоохоронних органів для оборони держави.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується, що застосування більш м`якого запобіжного заходу може не забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії. Отже висновок суду на даний час про наявність достатніх підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним та обґрунтованим.
Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті судом рішення про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як і підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не встановила. А тому і не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційних вимог захисника.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01 вересня 2022 року включно - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4