Справа № 147/494/22
Провадження № 1-кп/147/74/22
УХВАЛА

22 липня 2022 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 20 квітня 2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України,
в с т а н о в и в :
До Тростянецького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 20 квітня 2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України.
Ухвалою судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 21 червня 2022 року вказане кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Під час підготовчого засідання обвинуваченим ОСОБА_4 подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, в якому зазначає, що обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим та прокурором. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, зокрема, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті зазначено, що обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. В обвинувальному акті внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000035 від 20.04.2022 року зазначено, що ОСОБА_4 керував автомобілем марки «Ауді А6» в стані алкогольного сп`яніння, однак дана фактична обставина кримінального правопорушення не підтверджена належним чином та не відповідає дійсності, постановою Вінницького апеляційного суду від 21.07.2022 року скасовано постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 червня 2022 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При зверненні до суду з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_4 не дотримані вимоги ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить належного обґрунтування наявності у діях ОСОБА_4 особливої зухвалості - ознаки об`єктивної сторони злочину, що є обов`язковою передумовою притягнення особи до кримінальної відповідальності. При викладенні обвинувачення стороною обвинувачення не зазначено в чому полягала явна неповага до суспільства та допущена ОСОБА_4 особлива зухвалість, відсутні дані щодо мети, мотиву, форми вини інкримінованого кримінального правопорушення.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000035 відомості про вчинення ОСОБА_4 злочину були внесені в ЄРДР 20.04.2022, однак відсутній час їх внесення.
В обвинувальному акті не вказано всіх відомостей, які передбачені ст. 291 КПК України, зокрема не вказано місце вчинення кримінального правопорушення, діяння, внаслідок якого було спричинено шкоду потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вид та розмір такої шкоди, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є потерпілими від кримінального правопорушення.
Отже обвинувальний акт, всупереч вимогам п.7 ч.2 ст. 291 КПК України, не містить відомостей про вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Таким чином обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_4 за ч.4 ст.296 КК України, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а саме вимогам ст. 291 КПК України, а тому просить суд повернути обвинувальний акт прокурору.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 засіданні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України підтримав з доводів, викладених в ньому.
Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що клопотання про повернення обвинувального акту є необгрунтованим та невмотивованим, сам обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України та вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження за наявним обвинувальним актом.
Потерпілий ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
Заслухавши клопотання обвинуваченого, виступ захисника на його підтримку та думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Відповідно до п.13 ч.1ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Статтею 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.
Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 № 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Аналіз норми п.5 ч.2 ст. 291 КПК України свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Таким чином, особа, якій висунуте обвинувачення, повинна бути детально поінформована про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які ніби-то мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України.
Щодо пред`явлення обвинувачення за ч.4 ст. 296 КК України, то згідно диспозиції статті це є вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Аналіз диспозиції ст. 296 КК України показує, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є лише вчинення діяння. Саме ж діяння полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Хуліганство може полягати у застосуванні насильства (побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень) до потерпілих, знищенні або пошкодженні майна, безладній стрілянині, використанні сильнодіючих речовин з метою зірвати проведення масового заходу, проявах безсоромності, знущанні над безпорадними людьми тощо. Тобто хуліганство може виражатися у вчиненні діянь, які передбачені іншими статтями Особливої частини КК або КУпАП. Ознакою об`єктивної сторони хуліганства такі діяння стають з урахуванням місця, часу й обстановки, інших об`єктивних ознак, а також мотивів їх вчинення,
Кримінально караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.
Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.
Так в обвинувальному акті не зазначено місця вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України (лише зазначено, що під`їхавши до магазину «СНЕАР», при цьому не зазначено населеного пункту, вулиці/провулку/проспекту/площі, номеру будинку, району, області де відбувалися інкриміновані події), та не конкретизовано умисел ОСОБА_4 на вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, не вказано, всупереч вимог статті 91 КПК України, форма вини, мета вчинення кримінального правопорушення, що є обов`язковими складовими вказаного складу злочину.
Щодо викладеного обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 263 КК України може бути виконана шляхом здійснення альтернативних суспільно-небезпечних діянь: 1) носіння; 2) зберігання; 3) придбання; 4) виготовлення; 5) ремонт; 6) передача; 7) збут. Всі вони характеризуються незаконністю, тобто здійснюються без відповідного дозволу. Суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною виною.
Окрім того, ст. 263 КК України має бланкетний характер. Конституційний Суд України в своєму рішенні №1-3/2000 від 19 квітня 2000 року у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень ст.58 Конституції України, зазначає: «Бланкетна диспозиція кримінально-правової норми лише називає або описує злочин, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст.
Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті Особливої частини Кримінального кодексу України і включає положення інших нормативно-правових актів у тому вигляді, в якому вони сформульовані безпосередньо в тексті статті. Саме із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення кримінальним законом діяння як злочину певного виду та встановлення за нього кримінальної відповідальності.
Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює кримінально-правову норму більш конкретним змістом.
Попри зазначені характеристики статті ст. 263 КК України в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини, які обвинувачення вважає встановленими і які повинні бути вказані для розкриття правильної кваліфікації даного злочинного діяння за відповідною нормою кримінального закону. Зокрема, відсутнє посилання на закон, яким регламентується отримання дозволу на дії (придбання, зберігання, носіння) із зазначеним предметом (бойових припасів наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення військового призначення), а лише зазначено, що ці дії вчинено незаконно без аналізу відповідного закону.
Разом з тим, суд не бере до уваги доводи клопотання про повернення обвинувального акту прокурору про те, що: 1/ в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 керував автомобілем марки «Ауді А6» в стані алкогольного сп`яніння, однак дана фактична обставина кримінального правопорушення не підтверджена належним чином та не відповідає дійсності, оскільки постановою Вінницького апеляційного суду від 21.07.2022 скасовано постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 червня 2022 року, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП; 2/ відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування відомості про вчинення ОСОБА_4 злочину були внесені в ЄРДР 20.04.2022, однак відсутній час їх внесення. Вказаним обставинам суд під час підготовчого судового засідання не вправі давати оцінку повноти проведення досудового розслідування, вирішувати питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті. За змістом ст. ст. 314-317 КПК України у підготовчому судовому засіданні судом не досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення та інші питання, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Оцінку даним обставинам суд повинен дати при розгляді обвинувального акту по суті.
Щодо покликання в клопотанні на те, що в обвинувальний акт не містить належного обґрунтування наявності у діях ОСОБА_4 особливої зухвалості та не зазначено, в чому полягала явна неповага до суспільства і допущена ОСОБА_4 особлива зухвалість, то таке суд до уваги не бере, оскільки в обвинувальному акті зазначити, що оцінка об`єктивної сторони правопорушення та мотивів його вчинення виходить за межі повноважень суду на стадії підготовчого провадження та предметом підготовчого засідання є лише перевірка відповідності обвинувального акту вимогам закону, а не обґрунтованість правової кваліфікації дій обвинуваченого, яка може та повинна перевірятися на стадії судового розгляду.
За таких обставин, суд дійшов висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам норм КПК України, а тому, відповідно до п.3 ч.3 ст. 314КПК України повертає його прокурору.

Керуючись ст. ст. 314-316, 350, 372, 376, 395 КПК України, суд
у х в а л и в:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 від 20 квітня 2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України, повернути прокурору Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 .
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено о 14.00 год. 25 липня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1