Справа № 755/9293/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2022 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0001785 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Савин Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 15.03.2021 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.162 КК України,
В С Т А Н О В И В:
24.08.2022 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , що перебуває у користуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , на підставі договору суборенди нежитлового приміщення №1 від 17.08.2022 року, спільно з ОСОБА_3 , за попередньою змовою, маючи умисел на незаконне проникнення до володіння особи, усвідомлюючи, що порушує недоторканість права власності, порушуючи гарантоване ст.30 Конституції України право на недоторканість іншого володіння особи, без дозволу власника та користувача нежитлового приміщення, вважаючи, що в приміщенні відсутні будь-які особи, оглянувшись та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до дверей вказаного нежитлового приміщення та, використовуючи фізичну силу, шляхом ривку, незаконно проникли до нежитлового приміщення, в якому здійснювались ремонтні роботи, всередині якого знаходилися близько 30 хвилин, після чого були виявлені користувачем приміщення ОСОБА_5 .
Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акта прокурором долучено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 беззаперечно визнають свою винуватість, не оспорюють встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодні з розглядом обвинувального акта за їх відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали письмові заяви, в яких зазначають, що свою вину у вчиненні кримінального проступку вони беззаперечно визнають, згодні із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві зазначили, що їм роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про їх обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві захисником обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_6 засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості обвинувачених, підтверджено їх згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за їх відсутності.

Потерпіла ОСОБА_5 надала письмову заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.162 КК України.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального проступку, заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких вони зазначають, що не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без їх участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинувачених, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28 ч.1 ст.162 КК України, а саме незаконне проникнення до іншого володіння особи, вчинене групою осіб за попередньою змовою.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в поданих заявах зазначені обставини не оспорюють, вважають, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнають в повному обсязі, їх позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального проступку, дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ч.2 ст.28 ч.1 ст.162 КК України.

При ухваленні вироку відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання, а також положення ст.61 КК України.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненні злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувають, обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, спосіб життя, наявність на утриманні обвинуваченого ОСОБА_4 малолітньої дитини, відношення обвинувачених до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; їх поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 162 КК України у виді обмеження волі.

Враховуючи вимоги ст.75 КК України, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та звільнення їх від покарання з випробовуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинувачених та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

Відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України основне покарання у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень, призначене ОСОБА_3 вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 15.03.2021 року складанню з іншими видами покарань не підлягає та виконується самостійно.
В ході досудового розслідування та у суді потерпілою цивільний позов заявлено не було, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла не має жодних претензій до обвинувачених.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.162 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок Дніпровського районного суду м.Києва від 15.03.2021 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок виконувати самостійно.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.162 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстраціїдо уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0001345 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/9287/21.

Речові докази: оптичний носій інформації (диск VIDEX DVD-R 4.7 Gb 120 min), який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1