Справа №463/3881/22
Провадження №1-кс/463/2624/22
У Х В А Л А

11 липня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 28 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000434 від 23.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.382 КК та на постанову слідчого слідчого відділу Личаківського ВП ГУНП в Львівській області ОСОБА_5 від 22.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0000463 від 29.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України та з інших питань,-

в с т а н о в и в :

скаржник звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 28 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000434 від 23.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.382 КК України та на постанову слідчого слідчого відділу Личаківського ВП ГУНП в Львівській області ОСОБА_5 від 22.06.2020 про закриття кримінального провадження № 0000463 від 29.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України та з інших питань.
Скаргу мотивує тим, що першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000434 від 23.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.382 КК України, за фактом можливих неправомірних дій працівників Личаківського ВП ГУНП у Львівській області. Так у ході здійснення досудового розслідуванння у кримінальному провадженні № 000043428.02.2022 слідчм ТУ ДБР винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінальних правопорушень. ОСОБА_3 вважає вказану постанову незаконною та безпідставною, тому просить її скасувати. Окрім цього просить скасувати та постанву слідчого слідчого відділу Львівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 22 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000463 від 29 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, вважає таку незаконною та безпідставною. Просить поновити строки на подачу скарги. В скарзі посилається також на вимоги, щодо невнесення відомостей в ЄРДР та відповідно зобов`язати слідчого визнати її потерпілою у даному кримінальном провадженні; зобов`язати провести службове розслідування щодо проведення неналежного досудового розслідування; зобов`язати слідчого провести судово-економічну експертизу.

В судовому засіданні засідання заявник подану скаргу підтримала з мотивів заявлених у ній.

Слідчий та представник органу досудового розслідування на розгляд скарги не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце судового засідання, про причини неявки слідчого суддю не повідомлено, їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги. Від слідчих у судове засідання не надходило заперечень на скаргу.
Варто зазначити, що органом досудового розслідування виконано вимоги слідчого судді та надано матеріали кримінального провадження №0000463 від 29 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи нетривалість пропуску строку, відсутність можливих негативних наслідки його відновлення для інших осіб, слід виходити з того, що у цій справі підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, що не свідчить про його порушення, а тому суд поновляє строки на звернення зі скаргою.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні слідчого слідчого відділу Львівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження №0000463 від 29 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Постановою слідчого слідчого відділу Львівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 22.06.2020 вказане кримінальне провадження було закрито.
Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Закриваючи кримінальне провадження, слідчий виходив з того, що органом досудового розслідування вичерпані усі можливості проведення слідства, та оскільки строк досудового розслідування закінчився проведення слідчих дій не допускається. Так строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину. Відомості по кримінальному провадженні №0000463 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2018 року та таке було виділене 29 квітня 2020 року, відтак строк досудового розслідування щодо даного кримінального правопорушення у зв`язку із відсутністю повідомлення особі про підозру, закінчився. Відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Згідно з ч. 8 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 КПК України. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

Як вбачається із матеріалів справи, слідчий не звертався із клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000463.

Враховуючи наведене вище, слідчий суддя встановив, що постанова є передчасною, а відтак її слід скасувати.

Що стосується питання про скасування постанови старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 28 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000434 від 23.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172, ч.1 ст.175, ч.1 ст.190, ч.1 ст.212-1, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.382 КК України, то скарга з тих же мотивів та підстав розглянута та постанова слідчого від 28.02.2022 скасована ( справа 463/3926/22 провадження 1-кс/463/2662/22).

Питання що до невнесення відомостей, розглянуто суддею. Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Такий обов`язок слідчого, дізнавача і прокурора визначено ч.1 ст.2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Із змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.05.2022 вбачається, що на думку скаржника, проведено не належне досудове працівникоми ДБР, розташованого у місті Львові у кримінальному провадженні за № 0000434 від 23.04.2020.
Разом з тим, жодних доказів на підтвердження зазначених обставин до заяви про вчинення кримінального правопорушення не було додано, як і не додано до матеріалів скарги та такі і не здобуто під час судового розгляду.
В даному випадку заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинення кримінального правопорушення, а є лише її суб`єктивною думкою та нею самостійно надано оцінку діям слідчого, які вона вважає неправомірними.
Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

Тому правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення відсутні.

Згідно з ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки дана заява не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на наявність у діях зазначених вище осіб ознак кримінального правопорушення
Щодо інших вимог скарги, то такі до задоволення не підлягають, оскільки після скасування постанови про закриття кримінального провадження, орган досудового розслідування продовжує здійснювати розслідування в кримінальному провадженні за наслідками якого зобов`язаний прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог КПК України. Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що за наслідками розгляду скарги вправі прийняти одне з рішень визначених в ст. 307 КПК України, яка не передбачає можливість вжиття заходів, а саме зобов`язати слідчого визнати потерпілою; зобов`язати слідчого провести судово-економічну експертизу; зобов`язати провести службове розслідування щодо проведення неналежного досудового розслідування. Виходячи з того, що у своїй процесуальній діяльності згідно положень ч.5 ст.40 КПК України слідчий є самостійним, приходжу до переконання, що вимоги скаржника в частині зобов`язання слідчого вжити належні заходи і вчинити певні дії виходять за межі повноважень слідчого судді, а тому до задоволення не підлягають.
Керуючись вимогами ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

скаргу задовольнити частково, скасувати постанову слідчого слідчого відділу Львівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 22 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000463 від 29 квітня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В решті в задоволенні скарги відмовити за безпідставністю.
Повний текст ухвали складено та підписано 12.07.2022.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1