Провадження № 1-кс/947/5941/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001359 від 18.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001359 від 18.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб маючи на меті особисте збагачення шляхом заволодіння об`єктами нерухомого майна для їх подальшого відчуження добросовісним покупцям, до числа таких об`єктів нерухомого майна може належати і квартира АДРЕСА_1 .

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що у зазначеній квартирі до весни-літа 2021 року (точна дата встановлюється) мешкала громадянка ОСОБА_5 . Після смерті останньої, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 державним реєстратором ОСОБА_6 право власності на вказану квартиру було зареєстроване за громадянкою ОСОБА_7 , підставою для реєстрації стало рішення Жовтневого районного суду міста Одеси, датоване 24.12.2002 роком. Згідно вказаного судового рішення між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , 01.08.1999 році було укладено договір купівлі-продажу у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення.

У ході досудового розслідування у якості свідка допитано громадянина ОСОБА_8 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, в порядку ст. 67 КПК України, зазначив, що за життя був знайомий з ОСОБА_5 , яка до моменту смерті мешкала у квартирі АДРЕСА_1 , при цьому пропонувала йому укласти з нею договір довічного утримання, адже у останньої не було дітей, або будь-яких родичів. При цьому, слідчий звертає увагу слідчого судді на те, що рішення Жовтневого районного суду міста Одеси, датоване 2002 роком, тобто винесене за життя ОСОБА_5 (згідно вказаного рішення визнано право власності на вказану квартиру за ОСОБА_7 ), натомість безпосередньо реєстрація права власності за ОСОБА_7 , здійснено лише після смерті ОСОБА_5 . Вказані обставини викликають у слідчого розумні підозри вважати, що ОСОБА_7 могла незаконного заволодіти вказаним об`єктом нерухомого майна, проте для більш достовірного встановлення вказаного факту та обставин органу досудового розслідування необхідно значний час, у зв`язку з чим є доцільним накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом злочину.

Згідно інформаційної довідки №301423534 від 20.05.2022 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка набула право власності на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Одеси, від 24.12.2002 року (рішення про державну реєстрацію 11.11.2021).

Аналізуючи вказані факти слідчий прийшов до висновку, що на даний момент є доцільним накласти арешт на вказану у клопотанні квартиру з метою забезпечення недопущення її відчуження, адже її власник могла незаконного заволодіти нею.

З урахуванням викладеного, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна в рамках даного кримінального провадження.

Слідчий, прокурор та власник майна у судове засідання не з`явилися, проте слідчий просив розглянути клопотання у відсутність учасників кримінального провадження, про що подав відповідну заяву.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001359 від 18.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №301423534 від 20.05.2022 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 .

Вказана земельна ділянка може бути об`єктом кримінально протиправних дій.

Так, в органу досудового розслідування існують обґрунтовані підстави вважати, що зазначеною у клопотанні квартирою могли заволодіти кримінально-протиправним шляхом, відповідно до чого вона може бути об`єктом злочинного посягання та може зберігати на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, з метою забезпечення недопущення її відчуження та знищення доцільно застосувати захід забезпечення в даному кримінальному провадженні у вигляді накладення арешту на майно.

Критерії розумності та співмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення збереження можливого предмету злочину з метою недопущення його відчуження та перетворення, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, беручи до уваги розумність та співмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, таке клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001359 від 18.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження, перетворення, передачу та проведення будь-яких дій на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100), власником якої згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 301423534 від 20.05.2022 року є ОСОБА_7 .

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її отримання до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1