Справа № 524/2065/22
Провадження №1-кп/524/333/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кременчуці клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кременчука, громадянки України, освіта середня, не працюючого, не заміжня, на утриманні має двох малолітніх дітей, без реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимої:
- 08.06.2012 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
- 05.05.2014 Кременчуцьким районом судом Полтавської області за ч.3 ст. 321, ч.3 ст. 321, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільненої від відбування покарання на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
- 13.03.2015 Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 2.
- 15.06.2018 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. Звільненої від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік. - 11.01.2019 Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч. 1, ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі.
- 02.07.2019 Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. 27.04.2021 звільнена з місць позбавлення волі у зв`язку із відбуттям покарання;
- 29.12.2021 Автозаводським районним судом міста Кременчука в Полтавській області за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває кримінальне провадження №0000060 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.4 ст.185 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченої, зазначивши, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 при вирішенні заявленого клопотання покладалися на розсуду суду.
Суд, вислухавши клопотання прокурора, думки обвинуваченої та її захисника, приходить до наступного.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ухвали суду від 09.06.2022 року строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 спливає 05 серпня 2022 року.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст..29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
З огляду на те, що до спливу строку тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою завершити судове провадження не виявляється можливим, оскільки ще не допитані потерпілі, свідки, не досліджені всі докази, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими та тяжкими злочинами, особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово, судима, кримінальні правопорушення вчинила в період іспитового строку, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.11.2021, не заміжня, до затримання офіційно ніде не працювала, тобто не мала офіційних джерел доходів, її стан здоров`я, матеріальне становище, з метою запобігання ризикам, що передбачені ст..177 КПК України, а саме запобігання спробам обвинуваченої переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу та вважає необхідним продовжити обвинуваченій дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст.. 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме: до 23 вересня 2022 року включно.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_6