Справа № 447/3139/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/840/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
15 вересня 2022 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 , за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , в процесі підготовки до апеляційного розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 21 липня 2022 р. щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190 КК України, розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 ,

встановив:
вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 21 липня 2022 р. ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 190 КК України. На вказаний вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на стадії підготовки справи до апеляційного розгляду подав апеляційному суду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .
В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що з метою вчинення заволодіння чужим майном шляхом незаконних операцій із використанням електронно - обчислювальної техніки, переслідуючи корисливий мотив, вчинив шахрайство, а саме заволодіння чужим майном шляхом незаконних операцій із використанням електронно- обчислювальної техніки. ОСОБА_3 під час відбування покарання у ДУ «Миколаївська виправна колонія №50», яка розташована за адресою: Львівська область, Миколаївський район, с.Заклад, вул. Стуса, 2 познайомився з іншими засудженими, які також відбували покарання у вказаній виправній установі, та в ході спілкування з ними, дізнався, що останні вчиняють незаконне заволодіння майном громадян шляхом розміщення в мережі Інтернет в соціальних мережах під вигаданими даними оголошення про продаж різноманітних товарів, зокрема: деревини, колотих дров, паливних брикетів, сіна, зерносумішей та інших товарів, яких у володінні чи іншому користуванні не мали, після чого ОСОБА_3 вступив із останніми в злочинну змову на подальше заволодіння грошовими коштами потерпілих, не будучи обізнаний про те,що вони., вчиняють такі заволодіння грошовими коштами громадян в складі організованої групи.
Прокурор просить продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивуючи тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України та з огляду на наявність обґрунтованої підозри та пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та продовження існування ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 може:
- переховуватися від органів досудового розслідування та суду (даний ризик підтверджується тим, що у разі визнання винуватим ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років і це може стимулювати обвинуваченого переховуватися від суду), з моменту скерування обвинувального акту до Миколаївського суду Львівської області, обвинувачений ОСОБА_3 8 разів не з`являвся на підготовче судове засідання, зокрема 18.10.2021. 11.11.2021. 09.12.2021. 07.02.2022. 05.04.2022, 19.04.2022, 02.06.2022. 29.06.2022. Окрім того, Миколаївським районним судом двічі виносилася постанова про привід обвинуваченого ОСОБА_3 на підготовче судове засідання;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Цей ризик підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 є продовжуваним злочином, а також тим що останній раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності. 19.07.2022 обвинуваченому ОСОБА_3 повідомлено про підозру прокурором Галицької окружної прокуратури у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Прокурор у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд такого за його відсутності та просив задоволити клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.
Суддя, заслухавши думку обвинуваченого, дослідивши матеріали клопотання, вважає , що таке підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого цього запобіжного заходу.
Згідно абзацу 5 п. 20-5 Перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Так, суддею встановлено, що 19.07.2022 р. ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області на підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання прокурора та обрано обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.09.2022 р.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, без альтернативи призначення іншого покарання.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Сама по собі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 не є єдиним критерієм, який враховується при прийнятті рішення про необхідність продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслуговують також на увагу доводи прокурора про те, що ОСОБА_3 має попередню незняту та непогашену судимість за кримінальні правопорушення. Вчинені проти власності, не має офіційного місця праці та джерел доходу, що в сукупності з новим обвинуваченням, висунутим ОСОБА_3 , становить ризик можливого ухилення обвинуваченого від явки до суду та продовження ним злочинної діяльності.

Тому з урахуванням цих обставин в сукупності із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , слід вважати доведеною прокурором наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з огляду на вищенаведене, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто, застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_3 на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

Також береться до уваги, що ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області м. Львова від 19.07.2022 року, якою ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначався альтернативний розмір застави у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У поданому клопотанні прокурор наполягає, в разі продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на залишенні такого розміру без змін. Доказів на підтвердження наявності обставин, які можуть свідчити про надмірний тягар, покладений на обвинуваченого таким розміром застави, суду не надано.

Тому, з урахуванням наведеного підстав для зменшення розміру попередньо обраної альтернативної застави, яка визначена в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, суд не вбачає. Відсутні також підстави для зменшення обсягу обов`язків, які покладатимуться на обвинуваченого, в разі внесення застави.

За таких обставин суд вважає, що подане прокурором клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись 177,182,183, 331, 401, 405, КПК України, в порядку п. 20-5 Перехідних положень КПК України,
постановив:

Клопотання задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 листопада 2022 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208 000 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок - Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, д/р IBAN: UA0085066, , одержувач: Львівський апеляційний суд.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання або роботи.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі невиконання даних обов`язків, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

Суддя ОСОБА_2