ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/470/22 Справа № 712/7407/19 Категорія: ч.1 ст.263 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 липня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородки, Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, працюючого у ФОП ОСОБА_9 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.01.2016 за ч. 4 ст. 296 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці 4 дні, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбуття покарання призначене покарання. Звільнений по відбуттю строку покарання з залу суду,

на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення виправдано.

Застосований до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання скасовано.

Заявлені до відшкодування з ОСОБА_7 судові витрати, пов?язані з вартістю проведених судових експертиз, на загальну суму 31 147,52 грн. віднесено на рахунок держави.

Після набрання вироком законної сили долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред?явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачено за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, при наступних обставинах.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_7 у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці незаконно, умисно, без передбаченого законом дозволу придбав у невстановлений в ході досудового розслідування час та спосіб, а також з невстановленою метою пістолет, який відповідно до висновку експерта № 1/102 від 15.02.2019 являється 9-мм пістолетом конструкції Макарова (ПМ) виготовлений саморобним способом в результаті зміни конструкції пістолету ПМР, калібру 9 мм Р.А., шляхом укріплення саморобного ствола із ствольною муфтою, частковою зміною конструкції затвору та ударника, видалення номерних позначок з основних деталей. Після чого, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з часу придбання зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням, обраному ним місці, до 21 години 30 хвилин 27.12.2018, де неподалік перехрестя вулиць Гоголя Пушкіна у м. Черкаси, поблизу домоволодіння № 67, був затриманий працівниками поліції та у ОСОБА_7 , виявлено та вилучено зазначений пістолет під час вчинення ним без передбаченого законом дозволу умисних дій по його переміщенню, транспортуванню безпосередньо при собі.

Не погоджуючись з вироком суду вважаючи його незаконним прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.07.2022 стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Також просить дослідити докази у кримінальному провадженні, а саме допитати обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дослідити протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.12.2018 за участю свідка ОСОБА_12 з довідкою до нього (т. 1, а.с. 52-54), протокол огляду місця події від 27.12.2018 (т. 1, а.с. 40-47), висновок експерта № 1/102 від 15.02.2019 (т. 1, а.с. 90-94), рапорт про виявлення кримінального правопорушення (т. 1, а.с. 37).

Апеляційні вимоги обгрунтувала тим, що прокурор у зв`язку за наявності суперечностей у показах свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 заявила клопотання про дослідження в порядку ст.358 КПК України протоколів допиту вказаних свідків, та надання доручення Черкаському РУП ГУНП в Черкаській області щодо збору даних про кількість затриманих у 2018 році осіб зазначеними працівниками поліці, однак суд відмовив у задаволенні цього клопотання, що в свою чергу свідчить про відсутність оцінки указаних доказів з точки зору їх достовірності.

Так, судом не враховано, що на стадії судового розгляду свідками було змінено покази. Зокрема, свідок ОСОБА_12 , який діставав з автомобіля водія та

ОСОБА_7 , в судовому засіданні вказав, що пістолет було виявлено біля обвинуваченого після того, як його було покладено на землю, однак на стадії досудового розслідування він чітко зазначав, що пістолет випав у останнього в ході того, як ОСОБА_12 діставав його з автомобіля, що в ході досудового розслідування також підтверджував свідок ОСОБА_13 , який в суді вказав, що побачив пістолет Макарова вже після того, як була викликана слідчо- оперативна група.

Також, згідно безпосередньо досліджених судом доказів, маються розбіжності в показах свідка ОСОБА_12 та в протоколі впізнання від 28.12.2018, проведеного за участю ОСОБА_12 , згідно якого останній вказує на ОСОБА_7 як на особу, у якої під час затримання випав металевий предмет, зовні схожий на пістолет Макарова.

Як наслідок, відкинувши ці факти та оцінивши інші докази як необхідні і достатні для виправдання ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, судом допущено порушення вимог Кримінального процесуального кодексу в частині оцінки сукупності зібраних доказів з точки зору достатності, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апелянт зауважує, що в порушення вимог чинного законодавства щодо оцінки доказів, судом не взято до уваги наявні в матеріалах кримінального провадження та підтверджені в ході судового розгляду докази, що підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КПК України.

Зокрема, допитаний в судовому засіданні 19.11.2019 свідок ОСОБА_12 , відповідаючи на запитання прокурора вказав, що після того, як з салону автомобіля Тоуоta «Land crusser» дістали та поклали на землю обличчям донизу особу, яка сиділа на задньому пасажирському сидінні позаду водія, якою виявився ОСОБА_7 , зліва від нього, в напрямку задньої частини автомобіля, в снігу було виявлено предмет, зовні схожий на пістолет. Крім того, ОСОБА_7 та водія працівники поліції вивели на ліву сторону автомобіля, а інших трьох пасажирів - на праву, при цьому обвинувачений перебував на відстані близько 1,2 метра від водія автомобіля. Тобто, зазначене свідком розташування пістолету біля обвинуваченого свідчить про те, що зброя знаходилась саме в нього.

Судом не взято до уваги вказані показання свідка ОСОБА_12 в цій частині та не відображено їх у судовому рішенні, не надано оцінку тому факту, що пістолет виявлено саме біля обвинуваченого і, враховуючи положення ОСОБА_7 відносно інших учасників події, зазначена зброя не могла належати іншим особам.

Також, судом не надано належної оцінки дослідженому протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.12.2018, проведеного за участю ОСОБА_12 , згідно з яким останній впізнав ОСОБА_7 як особу, у якої під час затримання 27.12.2018 на перехресті вулиць Гоголя та Пушкіна в м. Черкаси випав металевий предмет, зовні схожий на пістолет Макарова, який вилучено в ході огляду місця події.

На апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав заперечення в якому просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 липня 2022 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_7 інкримінованого протиправного діяння, а тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, перередбаченого ч.1 ст.263 КК України, а сторона обвинувачення під час розгляду справи судом першої інстанції не довела протилижного. Вважає оскаржуваний вирок прийнятий на підставі об`єктивно та всебічно зясованих обставин законним.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти вимог апеляційної скарги та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, вважаючи його законним та справедливим, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та провівші за клопотанням апелянта повторне часткове дослідження доказів, а саме дослідивши докази зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Виходячи із змісту положень ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим 1950) та ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється при умові, коли в ході судового розгляду винність особи у вчиненні злочину доведена об`єктивними доказами, одержаними законним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В силу вимог ч.3 ст.62 Конституції України, положень ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь. У п.146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Однією з підстав ухвалення виправдувального вироку, відповідно до вимог ч.1 ст.373 КК України є недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 місцевий суд дотримався зазначених вимог закону.

Як убачається з вироку районного суду, у ньому викладено формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_7 визнаного судом недоведеним, підстави їх виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, місцевий суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону, перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази винуватості виправданих, на які посилалися органи досудового розслідування та, згідно зі ст. 94 КПК України, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів детальний аналіз досліджених доказів, з яким погоджується й апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неналежної оцінки доказів колегія суддів вважає неспроможними та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Провівши часткове повторне дослідження доказів по вказаному кримінальному провадженню за клопотанням прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, оскільки органами досудового розслідування не наведено доказів, які у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

В суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_7 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що непричетний до злочину, який йому інкримінується. В той день вони з друзями збиралися їхати в м. Київ. Він під`їхав до своїх друзів на вул. Пушкіна. Там залишив свій автомобіль і пересів в автомобіль Toyota Land Cruiser, на ній вони поїхали в Київ. З ним в автомобілі перебувало 3 особи, в тому числі власник автомобіля Арам. Вони вирішили всі свої справи в Києві та повернулись в м. Черкаси біля 21-00 год. За ними їхав ще один товариш на своєму автомобілі, який прямував за межі м. Черкаси. Вони зупинились на АЗС « Shell» за містом, постояли, товариш поїхав, а вони попрямували до готельного комплексу» Апельсин» в м. Черкаси. Там провели деякий час і в 21 -25 поїхали додому до Арама. В той момент в автомобілі перебувало 5 осіб. Коли під`їжджали назустріч їхав екіпаж працівників поліції. Вони зупинили автомобіль, поліція почала стукати у вікна та двері автомобіля, вони відчинили вікна і працівники поліції, всім наказали вийти з автомобіля і поклали обличчям на землю. Почали обшук автомобіля і провели їх особистий огляд. Він їм повідомив, що має при собі ніж складний,який був ними вилучений за його згодою, інших заборонених предметів у нього не було. Ні в кого із осіб, які знаходились в автомобілі зброї чи інших предметів схожих на неї він не бачив і не бачив, щоб зброю вилучали у когось із них. Коли їм дозволили встати, він побачив, що ззаду автомобіля знаходились речі , а саме: телефони, документи та інші особисті речі а також предмети схожі на зброю, однак звідки з`явилась зброя йому невідомо.

Як на доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України орган досудового розслідування посилається на рапорт про виявлення кримінального правопорушення від 27.12.2018 р., за заявою заявника ОСОБА_15 , який повідомив, про те, що 27.12.2018 о 21:02 за адресою: Соснівський район м. Черкаси, вул. Хрещатик, невідомі особи кавказької національності на авто Toyota Land Cruiser НОМЕР_1 , чорного кольору, знаходяться зі зброєю.

Проте, суд дослідивши зазначений доказ, вказав, що рапорт та повідомлення ОСОБА_15 містять непідтверджені відомості про особу, яка мала зброю, крім того ОСОБА_15 не був допитаний судом та не підтвердив вказані обставини, із таким висновком погоджується колегія суддів.

З протоколу огляду місця події від 27.12.2018 вбачається, що на ділянці біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 працівниками поліції був оглянутий автомобіль Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору. На момент проведення огляду двері автомобіля відчинені. Також на ділянці, де проведено огляд, знаходяться громадяни, які назвались: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Біля задньої лівої частини автомобіля знаходяться два металеві предмети зовні схожі на пістолети Макарова, на одному з яких мається напис ПМР-9мм з магазинами в рукоятках, три складні предмети схожі на перочинні ножі, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_19 , паспорт на ім`я ОСОБА_7 , купюра номіналом 100 американських доларів, мобільний телефон НОМІ, мобільний телефон чорного кольору Айфон. При огляді автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , між заднім та переднім сидіннями виявлено сумку накритою чорною курткою, в якій знаходилися дві коробки з-під коньяку, а також металевий предмет зовні схожий на пістолет ТТ з магазином у рукоятці. Виявлені в ході огляду місця події предмети, в тому числі два предмета схожі на пістолети ПРМ та один предмет зовні схожий на пістолет ТТ були вилучені (Т.1 а.с.40-47).

Також, як доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення орган досудового розслідування вказує на висновок експерта від 15.02.2019 № 1/102, складеному судовим експертом Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за наслідками проведення балістичної експертизи, відповідно до якого наданий на експертизу пістолет являється 9-мм пістолетом конструкції Макарова (ПМ), виготовлений саморобним способом в результаті зміни конструкції пістолету ПМР, калібру 9 мм Р.А., шляхом укріплення саморобного ствола із ствольною муфтою, часткової зміни конструкції затвору та ударника, видалення номерних позначок з основних деталей. Наданий на експертизу пістолет являється нарізною вогнепальною зброєю, придатний для здійснення пострілу 9-мм патронами до пістолету конструкції Макарова (ПМ). Надані на експертизу шість патронів, являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, є 9-мм патронами до пістолету конструкції Макарова (ПМ) промислового виробництва ЗАТ Луганський патронний завод м. Луганськ Україна (один патрон) та промислового виробництва КНВО ФОРТ м. Вінниця Україна (п`ять патронів), які придатні до стрільби. (т.1 а.с. 90-94), та висновок експерта № 19/10-1/54-СЕ/19 від 15.04.2019, складеного за наслідками проведення судової молекулярно-генетичної експертизи Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, відповідно до якого у змивах з пістолету ПМ (об`єкт № 8), з магазину пістолету ПМ (об`єкт № 9) експертом виявлені поодинокі клітини з ядрами. Також встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених у змивах з пістолету ПМ (об`єкт № 8), які є змішаними, містять генетичні ознаки більш ніж двох осіб та для ідентифікації не придатні. Генетичні ознаки клітин, виявлені у змиві з магазину пістолета ПМ (об`єкт № 9) не встановлено, у зв?язку з недостатньою кількістю ДНК у вказаному об`єкті.

Аналізуючи наявність експертних висновків суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що стороною обвинувачення підтверджено факт належності вилученого під час проведення огляду місця події, який мав місце 27.12.2018, пістолета до нарізної вогнепальної зброї, оскільки експертним шляхом підтверджено належність його до 9-мм пістолету конструкції Макарова (ПМ), натомість факт можливої належності пістолета конструкції ПМ обвинуваченому ОСОБА_7 експертним шляхом не підтверджений, оскільки під час дослідження вказаного предмету, магазину до нього та наявних у магазині набоїв сліди папілярних узорів не виявлено. У свою чергу у змивах з пістолету ПМ були встановлені генетичні ознаки клітин, які є змішаними та містять генетичні ознаки більш ніж двох осіб та для ідентифікації не придатні. Генетичні ознаки клітин, виявлені у змиві з магазину пістолету ПМ не встановлені у зв?язку з недостатньою кількістю ДНК у вказаному об?єкті.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд вірно дав оцінку вказаним доказам, і такі докази на думку колегіїх суддів не є доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, сторона обвинувачення, як на доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України посилається на покази свідків, які були допитані в суді першої інстанції, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 .

Однак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що покази цих сідків не доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно зазначив, що з показів вказаних свідків можливо встановити, що 27.12.2018 в автомобілі Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, рухались п`ятеро осіб, одним із яких був обвинувачений ОСОБА_7 , який перебував на задньому пасажирському сидіння позаду водія. Після блокування автомобіля неподалік будинку АДРЕСА_4 всі пасажири вказаного автомобіля були затримані. Під час затримання цих осіб у пасажира, який перебував на задньому сидінні посередині (тобто поряд із ОСОБА_7 ), випав предмет, зовні схожий на пістолет. Другий предмет, схожий на пістолет, був виявлений в салоні автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 . Ще один предмет, зовні схожий на пістолет, був виявлений біля машини в снігу. В подальшому, всі виявлені предмети були вилучені слідчим. Проте, жоден із свідків під час їх допиту не підтвердив суду наявність зброї на момент затримання саме у ОСОБА_7 . Крім того, факт належності зброї обвинуваченому ОСОБА_7 не був підтверджений і наявними висновками експертів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що такі покази свідків не можуть бути достатніми доказами для доведення винуватості особи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та при цьому зауважує, що надані стороною обвинувачення докази підтверджують факт виявлення 27.12.2018 зброї, як в салоні автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 так і біля нього, однак не доводять, що встановлений експертним висновком №1/101 від 15.02.2019 №1/102 9-мм пістолет конструкції Макарова (ПМ) виготовлений саморобним способом належить саме обвинуваченому ОСОБА_7 , тобто що саме він вчинив цей злочин.

Таким чином, враховуючи імперативні вимог ст.62 Конституції України, ст.17 КПК, а також ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо презумпції невинуватості особи, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення не було надано належних та допустимих доказів, які б доводили «поза розумним сумнівом» вчинення обвинуваченим вищевказаного кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , дотримався принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що було перевірено апеляційним судом.

Районний суд, розглядаючи матеріали справи, обґрунтовано постановив виправдувальний вирок, зробивши ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, допитавши обвинувачених, свідків, дослідивши висновки експертів, зазначивши підстави для прийняття такого рішення та дійшов правильного висновку про те, що вони не підтверджують вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину поза розумним сумнівом. При цьому порушень процесуального порядку дослідження та оцінки доказів, наведених місцевим судом у вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доводи апеляційної скарги прокурора тотожні доводам сторони обвинувачення в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, які зводяться до іншої оцінки сукупності доказів та зазначених висновків не спростовують.

Доводи апелянта про однобічність та неповноту судового слідства є безпідставними, оскільки в апеляції прокурора не наведено жодного доказу, який би не був досліджений судом, і на який є посилання в обвинувальному акті, або про дослідження якого заявляв прокурор в суді першої інстанції.

А крім того, дослідивши докази обвинувачення, суд дав їм вірну оцінку, і визнав недостатніми для встановлення обвинувального вироку.

Не наведено таких доказів і в апеляції. Вона за своїм змістом не відрізняється новизною: в ній наведені лише докази, які вже були досліджені судом першої інстанції та отримали його вірну оцінку.

Посилання прокурора в апеляції на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи також є необгрунтованими.

Прокурор в своїй апеляції посилається на докази, які були предметом дослідження суду першої інстанції, а також апеляційного суду, але вказані докази не є об`єктивними доказами винності обвинуваченного у вчинені злочину, в якому він обвинувачується, і на їх підставі неможливо постановити обвинувальний вирок щодо останнього, про який просить прокурор в апеляції.

Доводи прокурора про істотні порушення судом першої інстанції кримінального процесуального закону є безпідставними. В апеляції прокурора не наведено жодного порушення процесуального закону судом, і такі порушення вимог КПК України, які б тягли скасування виправдувального вироку по справі відсутні.

За таких обставин, при відсутності підстав для скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 відсутності об`єктивних та безпірних доказів для постановлення обвинувального вироку за даним обвинуваченням та вичерпності можливості для отримання нових доказів, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, у ході розгляду даного кримінального провадження не допущено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 липня 2022 року про виправданняя ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: