Справа № 177/419/22
Провадження № 1-кп/177/77/22
У Х В А Л А

27.07.2022 м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000455 від 09.12.2021 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України.
Клопотання мотивоване тим, що 23.02.2022 року слідчим допитано ОСОБА_3 в якості підозрюваного в даному кримінальному провадженні, а 24.02.2022 винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук. Вважає, що дії слідчого є незаконними та такими, що призвели до порушення строків досудового розслідування.
Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, зазначивши, що постановою слідчого від 24.02.2022 року, погодженою з прокурором, досудове розслідування зупинено у зв`язку із розшуком підозрюваного. 02.05.2022 слідчим винесено постанову про відновлення досудового розслідування. Відповідно до ст.303 КПК України, порушене питання щодо скасування постанови від 24.02.2022 про зупинення досудового розслідування не може бути предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Представник потерпілої заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування, оголошення в розшук та закриття кримінального провадження не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

При розгляді клопотання, суд, у першу чергу, має з`ясувати питання, чи підлягають застосуванню наведені захисником норми у цій справі та за наявності підстав суд має перевірити доводи захисника щодо закінчення строку досудового розслідування після повідомлення його підзахисному про підозру.

При вирішенні в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про скасування постанови, суд дійшов висновку, що викладені доводи не ґрунтуються на Кримінальному процесуальному законі, згідно ст. 303 КПК України скасування таких рішень уповноважених осіб органу досудового розслідування не входить до повноважень суду на даній стадії судового провадження.

У зв`язку із чим, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК.

Проаналізувавши хронологію запровадження та зміни норм, закріплених у п. 10 ч. 1 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК, суд дійшов висновку, що КПК не віднесено до повноважень суду вирішення питання щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, тобто у випадку, коли після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК.

До таких висновків суд доходить з огляду на таке.

16.11.2017 Верховною Радою України ухвалено ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування» (далі Закон № 2213-VIII), який у подальшому набрав чинності 07.12.2017.

За змістом Закону № 2213-VIII, до КПК, серед інших, внесені такі зміни:

ч. 1 ст. 284 КПК доповнено пунктом 10 наступного змісту:

існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося із дотриманням вимог щодо підслідності»;

абз. 2 ч. 4 і 7 ст. 284 КПК після цифри «9» доповнено цифрою «10»;

пункт 2 ч. 3 ст. 314 КПК після цифр «4-8» доповнено цифрою «10».

Положення наведених законодавчих змін передбачали впровадження законодавцем двох нововведень, а саме: (1) норми п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, яка встановлювала додаткову підставу для закриття кримінального провадження та стосувалася випадку, коли провадження розпочато, незважаючи на існування нескасованої постанови про закриття провадження щодо того ж діяння; (2) відсильних норм (абз. 2 ч. 7 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК), які надавали суду право ухвалити рішення щодо закриття кримінального провадження, у випадку встановлення вищенаведеної підстави під час судового провадження.

Далі, 03.10.2017 Верховною Радою України ухвалено ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), який набрав чинності 16.03.2018.

За змістом Закону № 2147-VIII, до КПК, серед інших, внесені зміни, згідно з якими, вдруге ч. 1 ст. 284 КПК доповнено пунктом 10 такого змісту:

«10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

Отже, 16.03.2018, тобто після набрання чинності положенням Закону № 2147-VIII, у тексті ч. 1 ст. 284 КПК з`явилося одразу два пункти під номером 10 та відповідний фрагмент ст. 284 КПК виглядав так:

«1. Кримінальне провадження закривається в разі, якщо:

10) існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того ж діяння, що розслідувалось з дотриманням вимог щодо підслідності (доповнено Законом № 2213-VIII);

10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи (доповнено Законом № 2147-VIII)».

Водночас, під час регламентації питань, пов`язаних із закриттям кримінального провадження в інших статтях КПК, законодавець посилався на п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК без будь-яких застережень з приводу того, про який саме із двох пунктів йдеться. Так, наприклад, у ч. 4 ст. 284 КПК було зазначено, що «слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 10 частини першої цієї статті»; у абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК встановлено, що «якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10 ч. 1 ст. 284 КПК, виявляються під час судового провадження … суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження»; у п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК передбачено, що «у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 48, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу».

Проаналізувавши відповідні законодавчі відсильні норми до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, з точки зору системності кримінального процесу та хронології законодавчих змін, суд доходить висновку, що такі норми охоплювали лише «перший» десятий пункт, внесений згідно з Законом № 2213-VIII та не стосувались «другого», внесеного згідно з Законом № 2147-VIII.

Так, застосування положення ч. 4 ст. 284 КПК (в редакції Закону № 2213-VIII), відповідно до якого «слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 10 частини першої цієї статті», було можливим лише стосовно «першого десятого пункту» (наявність нескасованої постанови про закриття кримінального провадження), оскільки закриття провадження за «другим десятим пунктом» стосувалося ситуації, коли у провадженні є підозрюваний, а відтак закрити провадження міг лише прокурор (ч. 4 ст. 284 КПК).

У свою чергу, посилання у відсильних нормах на п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, як на підставу для закриття кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні (п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК) та загалом під час судового провадження (абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК (в редакції Закону № 2213-VIII), стосувалися лише «першого десятого пункту», принаймні, зважаючи на дві обставини.

По-перше, виходить, що підстава, передбачена «другим десятим пунктом» (закінчення строків досудового розслідування), стосувалася лише стадії досудового розслідування, оскільки передача провадження до суду має відбутися в межах строків досудового розслідування.

По-друге, доповнення абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК і п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК вказівкою на «п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК» здійснено Законом № 2213-VIII тобто тим Законом, відповідно до якого у ч. 1 ст. 284 КПК з`явився «перший десятий пункт». Водночас Закон № 2147-VIII, що запровадив «другий десятий пункт», не стосувався абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК і п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК.

Відтак, суд доходить висновку, що положення п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК, які містять посилання на п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК не могли застосовуватися буквально і мали тлумачитися з урахуванням системності приписів КПК, їх цільового призначення та хронології змін, внесених на підставі Законів № 2213-VIII та 2147-VIII.

Відповідний системний підхід до аналізу вищенаведених законодавчих змін переконливо вказує на те, що під час судового провадження, суд не був наділений повноваженнями щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, у випадку, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК.

Правильність таких висновків суду підтверджується подальшими законодавчими змінами.

Так, 18.09.2018 Верховною Радою України ухвалено ЗУ «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування» (далі - Закон № 2548-VIII), який набрав чинності 04.11.2018.

За змістом Закону № 2548-VIII, до КПК, серед інших, внесені такі зміни:

у статті 284 КПК:

1) абз. 11 ч. 1 замінено двома абзацами такого змісту:

«9-1) існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав".

2) в абз. 2 ч. 4 та 7 цифри «10» замінено цифрами «9-1».

Аналіз відповідних законодавчих змін, внесених згідно із Законом № 2548-VIII, указує на те, що:

1) у ч. 1 ст. 284 КПК залишився лише один десятий пункт, який стосувався випадку закриття кримінального провадження з підстав закінчення після повідомлення особі про підозру строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 цього Кодексу;

2) з відсильної норми абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК було виключено посилання на п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, тим самим з повноважень суду щодо закриття кримінального провадження під час судового провадження виключено випадок, коли після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК;

3) до змісту ч. 7 ст. 284 КПК внесені посилання на пункт 9-1, який стосується випадку закриття кримінального провадження з підстав існування нескасованої постанови слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Отже, слід дійти висновків, що ухвалюючи Закон № 2548-VIII, законодавець намагався усунути ті недоліки в юридичній техніці, які виникли після ухвалення Закону № 2147-VIII та стосувались визначених КПК підстав для закриття кримінального провадження, передбачених двома десятими пунктами ч. 1 ст. 284 КПК і норм, які мають посилання на ці підстави.

Після впровадження цих змін, абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК, який визначає повноваження суду щодо закриття кримінального провадження та правові підстави для ухвалення такого рішення на стадії судового провадження, вже не містив серед таких підстав випадку, передбаченого п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, за якого після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК. Як і раніше, повноваженнями щодо закриття кримінального провадження, з наведеної підстави, був наділений виключно прокурор (ч. 4 ст. 284 КПК).

Водночас, суд зазначає, що законодавчі зміни, впроваджені Законом № 2548-VIII не торкнулися положень п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК, згідно з якими, суд, під час підготовчого судового засідання, має право закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Вище, суд вже зазначив, що відповідні положення п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК включені до змісту цього Кодексу, згідно із Законом № 2213-VIII та надавали суду право закрити кримінальне провадження виключно у випадку, коли існувала нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження.

Разом із тим, після ухвалення Закону № 2548-VIII та зміни нумерації пунктів у абз. 11 ч. 1 ст. 284 КПК, виникла колізія двох правових норм, які запроваджувались різними нормативними правовими актами, проте мають один предмет регулювання, а саме: (1) між нормою абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК, з якої Законом № 2548-VIII було виключено посилання на п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК і фактично виключено повноваження суду щодо закриття кримінального провадження з цієї підстави під час судового провадження, та (2) між нормою п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК, яка ухвалена згідно із Законом № 2213-VIII та уповноважує суд під час підготовчого судового засідання закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК (після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу).

Вирішуючи питання щодо розв`язання наведеної вище колізії, суд, посилатиметься на рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 справа № 18/183-97, згідно з яким, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

На підставі цих посилань органу конституційної юрисдикції, суд зазначає, що ухвалення нового Закону № 2548-VIII та як наслідок, внесення змін до абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК, спричинило автоматичне скасування положення п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК, запровадженого згідно із Законом № 2213-VIII, в частині повноважень суду щодо закриття кримінального провадження під час підготовчого судового засідання, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд доходить наступних висновків:

1) з часу набрання чинності Законом № 2213-VIII і до набрання чинності Законом № 2548-VIII повноваження суду, передбачені п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК, щодо закриття кримінального провадження під час підготовчого судового засідання з підстав, визначених у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, охоплювали виключно випадок, коли існувала нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося із дотриманням вимог щодо підслідності;

2) з часу набрання чинності Законом № 2548-VIII відбулось автоматичне скасування положень п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК, в частині яка передбачала повноваження суду щодо закриття кримінального провадження під час підготовчого судового засідання з підстав, визначених у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК;

3) з часу набрання чинності Законом № 2147-VIII питання щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК (у випадку, коли після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК) має вирішуватись на стадії досудового розслідування та виключно прокурором (ч. 4 ст. 284 КПК).

За таких обставин, положення, визначені у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК у поєднанні з положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК не підлягають застосуванню у цій справі, а клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження не підлягає задоволенню, оскільки порушене у ньому питання перебуває за межами повноважень суду.

Виходячи з наведеного суд не вдаватиметься до подальшої оцінки доводів захисника щодо закінчення строку досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 370, 372 КПК, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку та закриття кримінального провадження відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя: