ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2350/22 Справа № 191/3366/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001805 за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року, якою обвинувальний акт повернуто прокурору Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області для виконання вимог ст. 291 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001805 відносно ОСОБА_8 повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що в обвинувальному акті відсутні фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого відносно потерпілої ОСОБА_10 , а саме не зазначено якими діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, не зазначено які обставини за даним епізодом прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення в цій частині.
Враховуючи відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення стосовно потерпілої ОСОБА_10 , суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, оскільки на теперішній час відсутні підстави для вирішення інших питань, пов`язаних з підготовкою та призначенням кримінального провадження до судового розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що формулювання обвинувачення викладеному в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 є чітким та зрозумілим. Обвинувальний акт містить: дані про потерпілих, обвинуваченого, орган досудового розслідування, який який здійснював розслідування по вказаному кримінальному провадженню, підпис державного обвинувачення, зрозумілі фактичні обставини кримінальних правопорушень, правову кваліфікацію та суть обвинувачення.
На думку прокурора обвинувальний акт відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.
Що стосується не конкретизованого обвинувачення на думку суду, щодо обставин кримінального правопорушення, вчиненого відносно потерпілої ОСОБА_10 , прокурор стверджує, що суд вийшов за межі предмету судового розгляду, оскільки відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд не вправі давати оцінку обставинам наведеним в обвинувальному акті та здійснювати аналіз процесуальних дій проведених органом досудового розслідування у підготовчому судовому засіданні.
Сторона обвинувачення акцентує увагу, що за змістом вступної та резолютивної частин ухвали суду від 20.07.2022, якою обвинувальний акт повернуто прокурору, суд вказав кримінальне провадження № 001805, однак в свою чергу у провадженні суду перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні саме №0001805.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції вважав такою, що підлягає скасуванню.
Захисник та обвинувачений просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Потерпілі про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань до суду про розгляд апеляційної скарги прокурора за їх участю не надавали, а тому апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думки прокурора, захисника, обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Перевіривши матеріали кримінального провадження № 0001805 щодо ОСОБА_8 апеляційний суд приходить до висновку, що при складанні обвинувального акту було дотримано вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають фактичним обставинам.
За висновком суду першої інстанції, обвинувальний акт складений в порушення ст. 291 КПК України, оскільки відсутні фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого відносно потерпілої ОСОБА_10 , а саме не зазначено якими діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, не зазначено які обставини за даним епізодом прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення в цій частині.
Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідно до постанови Верховного Суду Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15 вересня 2021 року № 51-2925км21 слідує, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (частини 1 і 2 ст. 55 КПК України).
Тобто для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Лише таким процесуальним рішенням слідчого чи прокурора припиняється статус потерпілої особи, яка подала заяву про злочин щодо неї, під час якого їй заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоди.
Проте матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 зазначеної постанови не містять, натомість є заява потерпілої ОСОБА_10 від 25.12.2019 про залучення її до провадження як потерпілу, яку прокурор долучив під час слухання апеляційної скарги і станом на даний час вона є чинною на підставі чого, ОСОБА_10 було визнано потерпілою в даному кримінальному провадженні.
Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК, обвинувальний акт має містити: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.
Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Згідно вимог ст. ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.
Апеляційний суд вважає, що прокурором виконано зазначені вимоги процесуального закону під час підписання та затвердження обвинувального акта.
Суд, в порушення вимог ст. 372 КПК України не навів мотивів, з яких він дійшов висновку щодо невідповідності обвинувального акта вимогам, визначених ст.291 КПК України та які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Так, при перевірці матеріалів провадження встановлено, що зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України, містять всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону. В обвинувальному акті зазначені час, місце, мотиви, спосіб вчинення кримінальних проступків.
Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам процесуального закону, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки відповідно до обвинувального акту прокурор вказав саме ті обставини, які вважав встановленими.
Натомість, із мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції вбачається, що суд фактично вдався до оцінки обставин, викладених в обвинувальному акті, а також сформульованого прокурором обвинувачення.
Висновки суду з посиланням на відсутність фактичних обставин кримінального проступку, вчиненого обвинуваченим відносно потерпілої ОСОБА_10 , є не лише помилковим, з огляду на реєстр матеріалів досудового розслідування де чітко визначено яка особа була визнана потерпілою, а й вказує на те, що суд вийшов за межі своїх повноважень, оскільки вдався до оцінки обставин, викладених у сформульованому обвинуваченні поряд із встановленням кола потерпілих осіб.
Відповідно до обставин кримінального правопорушення викладених в обвинувальному акті, ОСОБА_10 є потерпілою саме за ч. 1 ст. 296 КК України.
Таким чином, відповідно до сформульованого обвинувачення щодо ОСОБА_8 , прокурором виконані вимоги ч. 2 ст. 291 КПК України.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що намагання суду з`ясувати фактичні обставини кримінального провадження щодо доведеності спричинення шкоди конкретній особі, фактично виходить за межі повноважень суду на стадії підготовчого провадження, оскільки фактично вдався до оцінки доказів в даному кримінальному провадженні, що не відповідає положенням ст. 314 КПК України, так як суд має право розглядати обвинувальний акт лише в межах висунутого обвинувачення.
Суд вважає, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 наведені фактичні обставини, що у своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінальних правопорушень, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з юридичною формулою. Конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_8 не викликає сумнівів.
За наведеного, суд погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції вийшов за межі наданої йому компетенції, пов`язаної із вирішенням питань, які розглядається під час підготовчого судового засідання.
За наведених обставин, рішення суду про повернення прокурору обвинувального акту не можна визнати обґрунтованим, а викладені в ухвалі суду першої інстанції доводи, які слугували підставами повернення прокурору обвинувального акту, колегія суддів вважає такими, що не відповідають зазначеним вище нормам закону, а тому ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам, та такі висновки не ґрунтуються на кримінальних процесуальних нормах закону, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ст. 409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий розгляд у суді першої інстанції.
У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.
Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 реєстр матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР має саме номер № 0001805, на що потрібно звернути увагу суду першої інстанції при новому судовому розгляді.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року, якою обвинувальний акт повернуто прокурору Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області для виконання вимог ст. 291 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України - скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0001805 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4