КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/35/21Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1028/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004625, по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Магадан Російської Федерації, громадянина Росії, посвідка на постійне місце проживання на території України № НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 14 січня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 14 січня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбаченні ст.76 цього Кодексу.
У кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 09 листопада 2020 року о 00 год. 15 хв. разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи за адресою: місто Київ, вул.Сім`ї Сосніних, 17, поблизу гіпермаркету «Ашан», помітили потерпілого ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом розбою, діючи за попередньою змовою групою осіб, підійшли до потерпілого ОСОБА_10 та почали з ним словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 став вимагати, щоб потерпілий діставав зі своїх кишень все майно, яке є при ньому. Коли потерпілий відмовився виконувати вказані вимоги, ОСОБА_8 та невстановлені досудовим розслідуванням особи почали наносити йому удари кулаками по голові та ногах. Переконавшись в тому, що потерпілий не чинить опір, ОСОБА_8 та невстановлені досудовим розслідуванням особи продовжили застосовувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, наносячи йому удари кулаками в різні частини тіла, після чого заволоділи майном ОСОБА_10 на загальну суму 1400 грн.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 та невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження, а саме:

- синці в ділянці чола по центру, на спинці носу з розповсюдженням до кінчика, на червоній каймі верхньої губи, в проекції підборіддя зліва, на бічній поверхні грудної клітки зліва по середній паховій лінії по нижньому краю ребер, в лівій поперековій ділянці по лопатковій лінії на рівні 2-3 тіл поперекових хребців, на задній поверхні правого плеча в нижній третині; садна на рівні гребеня здухвинної кістки справа, на переднє-зовнішній поверхні правого колінного суглобу; крововилив в кон`юнктиві правого ока внутрішнього краю, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я);

- забійна рана верхньої губи зліва, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 діб, але менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

В поданій апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини злочину та правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 , просить вирок скасувати через неправильне застосуванням судом положень статей 69 і 75 КК України та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд неправильно застосував положення ст.69 КК України та призначив ОСОБА_8 покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.187 КК України, оскільки таке рішення не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Зазначає, що встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.
Також прокурор вважає, що помилкове застосування судом ст.69 КК України штучно надало можливість звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Зокрема, як вважає апелянт, ухваливши рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував можливість виправлення засудженого без відбування покарання. При цьому посилання в оскаржуваному вироку на наявність пом`якшуючої обставини щирого каяття обвинуваченого, носить формальний характер (постанова Верховного Суду від 22.03.218 у справі №759/7784/15-к).
За наведених обставин вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає вимогам ст.65 КК України та не забезпечить його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім цього, за доводами прокурора, судом безпідставно не призначено обвинуваченому як обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, передбачене санкцією ч.2 ст.187 КК України, оскільки за встановлених судом обставин обвинувачений діяв виключно з корисливих мотивів
За наслідками апеляційного розгляду просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували проти поданої апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, в зв`язку з чим розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінальне правопорушення та правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.187 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, відношення обвинуваченого до вчиненого, який щиро розкаюється, усвідомлює негативні наслідки, пов`язані із злочинною діяльністю, співпрацював зі слідством, а також позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного із позбавленням волі.

Також судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, навчався на другому курсі Київського вищого професійного училища, за місцем навчання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, не був помічений у вживанні алкогольних або наркотичних речовин, займається спортом (а.с.30, 31, 32, 53 т.1).

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції визнав за можливе застосувати положення ст.69 КК України і призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України покарання у виді позбавлення волі нижче нижчої межі, передбаченої законом, без конфіскації майна, оскільки вважає, що встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Суд також звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки визнав, що виправлення винного можливе без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах застосував положення ст.69 КК України та призначив ОСОБА_8 основне покарання нижче нижчої межі, ніж передбачене в санкції ч.2 ст.187 цього Кодексу, з огляду на наступне.

За вимогами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співрозмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до положень ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, та в сукупності з встановленими судом даними про особу винного, його молодий вік та ставлення до вчиненого, позицію потерпілого, який просив не призначати останньому покарання пов`язане з позбавленням волі, давали суду правові підстави застосувати положення ст.69 КК України і призначити ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.187 КК України, без конфіскації майна.
Доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 не розкаявся у вчиненому, не відповідають фактичним обставинам справи.
Як убачається з обвинувального акта, ще на стадії досудового розслідування обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, визнано його щире каяття та активне сприяння встановленню істини у кримінальному провадженні. Під час розгляду провадження в суді першої інстанції ОСОБА_8 визнавав свою провину, усвідомив протиправність своєї поведінки та зробив належні висновки.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений визнав свою вину у вчиненому і щиро розкаявся.
Також судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений вибачився перед потерпілим та повністю відшкодував завдані злочином збитки. В зв`язку з цим потерпілий вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Дана обставина також є такою, що пом`якшує покарання.
Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, колегія суддів також враховує характеристику ОСОБА_8 психологом Святошинського РВ філії ДУ «Центр пробаці» у м.Києві та Київській області, згідно якої обвинувачений засмучений через обставини, які з ним трапились, визнає свою провину, дотримується норм і правил поведінки, бере на себе відповідальність за свої дії, кримінальної спрямованості у нього не виявлено (а.с.212 т.1).
Ухвалене рішення про призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання відповідає і вимогам ст.50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи прокурора про те, що суд при призначенні ОСОБА_8 покарання в достатній мірі не врахував характер вчиненого злочину і дані про особу обвинуваченого, та призначив покарання, яке є недостатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів також погоджується з рішенням суду про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину та його наслідки, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, на підставі чого дійшов висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Зокрема судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності раніше не притягався, працює в ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на посаді продавець-консультант та позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.213 т.1), має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, займається суспільно-корисною працею.

При цьому, обвинувачений фактично є єдиним годувальником в сім`ї та на його утриманні перебувають матір та батько, який має важке захворювання, потребує лікування і постійного догляду (а.с.149 т.1).
В суді апеляційної інстанції обвинувачений надав довідку директора спеціалізованої школи №43 «Грааль» про те, що він з 01.03.2022 по 15.04.2022 року здійснював волонтерську діяльність при бомбосховищі школи. Проявив себе відповідальним, уважним та доброзичливим (а.с.35 т.2).

Дану обставину, а саме те, що обвинувачений на період воєнного стану, запровадженого в державі, займався волонтерською діяльність, колегія суддів визнає обставиною, що пом`якшує покарання.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Цим самим спростовуються доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність вироку суду в частині призначеного покарання через його невідповідність ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, принципу його індивідуалізації, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_8 , а тому призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

З огляду на те, що оскаржуваний вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, колегія суддів залишає його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 14 січня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4