Провадження № 1-кп/522/76/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000267 від 10.02.2020 року, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Баку, Азербайджан, громадянина Азербайджану, із середньою освітою, не одруженого, такий що офіційно не працевлаштований, без місця реєстрації, раніше судимий: 03.03.2021 Приморським районним судом міста Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений з випробувальнім терміном на 2 роки з урахуванням ст. 75 ч. 5 КК Україні,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
29.06.2021 приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи намір на вчинення крадіжки, переслідуючи ціль незаконного збагачення, визначив об`єктом свого злочинного посягання будь-яке майно, що знаходилось в автомобілі марки «Daewoo Sens», у кузові срібного кольору, реєстраційний номерний знак: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Надалі ОСОБА_3 , розуміючи протиправність своїх злочинних дій та настання суспільно небезпечних наслідків, маючи намір на вчинення крадіжки та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись що його злочинні дії залишаються непомітними для оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що передне скло в автомобілі марки «Daewoo Sens», у кузові срібного кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , було відкрито, наблизився до вищевказаного автомобіля та таємно викрав належне ОСОБА_7 майно, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5» у корпусі білого кольору, та полімерному чохлі темного кольору, вартість якого складає 10500 гривень, з сім картами НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , які цінності для потерпілого не представляють, в чохлі якого знаходилися грошові кошти у розмірі 500 доларів США, що на 29.06.2021 згідно з курсом НБУ складає 13695 гривень, банківська картка банку «ОщадБанк» № НОМЕР_4 , банківська картка «ПриватБанк», для виплат та картка «ПриватБанк», універсальна.

В подальшому ОСОБА_3 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, а саме, з викраденої картки «ПриватБанк» універсальна, перебуваючи у магазині «Таврія В», здійснив три грошові розрахунки: перший 29.06.2021 об 15:06 на суму 1380 гривень; другий 29.06.2021 об 15:07 на суму 680 гривень; третій 29.06.2021 об 15:08 на суму 621 гривня, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду, на загальну суму 26876,00 гривень.

Таким чином, встановлено достатні підстави обвинувачувати ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше володіння особи, вчинене повторно.
У судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю та підтвердив суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини як дата, час, місце, спосіб і наслідки вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, просив суд призначити йому мінімальне покарання.
Прокурор просив суд визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Захисник ОСОБА_5 вважав, що у даному випадку для його підзахисного буде достатнім мінімальне покарання.
Потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням думки прокурора, обвинуваченого, захисника, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше володіння особи, вчинене повторно.
Обставини, які передбачені ст. 67 КК України та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлені.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та встановлені обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд приймає до уваги, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, характеризуючі обвинуваченого матеріали, відповідно до яких останній неодружений, офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став і знов повторно вчинив умисний корисливий злочин в період іспитового строку.
Також суд бере до уваги, поведінку обвинуваченого під час судового розгляду ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, у зв`язку з чим справа була розглянута за приписами ч.3 ст. 349 КПК України.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо лише у разі його ізоляції від суспільства та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.
Суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Згідно з ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину вказане розцінюється як порушення умов застосування ст. 75 КК України, а тому суд у такому випадку призначає покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з наступними змінами, у разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд, з посиланням на ст. 71 КК України, до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.
Судом встановлено, що 03.03.2021 року Приморським районним судом м. Одеси постановлено вирок, відповідно до якого ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання за указаною частиною указаної статті позбавлення волі строком на 3 /три/ роки, на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 2 /два/ роки.
У даному провадженні кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений вчинив 29 червня 2021 року, тобто в період іспитового строку, визначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2021 року.
Враховуючи вищевикладене, а також приписи ч. 4 ст. 71 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Щодо цивільного позову суд зазначає наступне.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 26876,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений визнав позов частково, а саме в частині стягнення матеріальної шкоди.
Згідно з ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 4ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За таких обставин, враховуючи, що розмір матеріальної шкоди, завданої злочином, підтверджується матеріалами кримінальної справи, обвинувачений вимоги про стягнення матеріальної шкоди у судовому засіданні визнав у повному обсязі, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з чинним законодавством моральна шкода може полягати, зокрема:
?у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації,
?у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я,
?у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав,
?у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом,
?у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя,
?у порушенні стосунків з оточуючими людьми,
?при настанні інших негативних наслідків.
З урахуванням глибини і тривалості моральних страждань потерпілого, пов`язаних з порушенням його права власності, дотримуючись принципу розумності та співмірності, суд вважає, що на користь потерпілого з обвинуваченого слід стягнути 1000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Відомостей про процесуальні витрати суду не надано.
На підставі викладеного, керуючись 71,72, 78, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше, ніж на 60 днів.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по даному кримінальному провадженню у період з 13.07.2021 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 13.07.2021 року.

Цивільний позов ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 26876,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , матеріальну шкоду у розмірі 26876,00 (двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень та моральну шкоду у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень 00 коп.

Речові докази: виписку по картці з АТ КБ «Приватбанк» від 29.06.2021 року по рахунку НОМЕР_6 за період 29.06.2021 з 15:06 по 15:08 годин; DVD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1