У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2022 року м. Ужгород
Із поданого слідчим клопотання вбачається, що починаючи з жовтня 2020 року ОСОБА_7 , будучи фізичною особою-підприємцем та засновником ТОВ «ВІТА ФАРМ», діяльність якого пов`язана із наданням фармацевтичних послуг, з метою незаконного збагачення шляхом вчинення злочинів з незаконного обігу психотропних речовин, будучи організатором злочинів, усвідомлюючи те, що шляхом проведення заборонених операцій у сфері незаконного обігу психотропних речовин є можливість швидко, незаконно збагатитись, а також знаючи про місце та особу у якої можна придбати психотропну речовину- альпразолам, яка міститься в лікарських препаратах «XANAX» та «Frontin», які в Україні не зареєстровані як лікарські засоби, зможе забезпечувати учасників групи цією речовиною для подальшого збуту, вирішив цим скористатись, після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, у період з жовтня 2020 року по лютий 2022 року, організував стійку злочинну групу, до складу якої залучив в якості виконавців ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_4 , як член організованої групи, згідно розробленого плану та розподілу ролей, діяла як виконавець, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, за вказівкою організатора злочинної групи ОСОБА_7 безпосередньо приймала участь у зберіганні, та пересиланні психотропних речовин. Крім того, контролювала кількість отриманих від незаконної діяльності грошових коштів, які в подальшому передавала організатору ОСОБА_7 , для подальшого розподілу між членами організованої групи, дотримуючись при цьому обумовлених правил поведінки при зустрічах із іншими членами групи та покупцями заборонених речовин з метою не викриття їх незаконної діяльності для досягнення єдиного злочинного результату з незаконного збагачення.
Для досягнення злочинної мети відомої всім учасникам організованої групи, її члени діяли спільно і узгоджено, при цьому кожний з них вносив свій вклад у вчинення злочинів, згідно з покладеною на нього функцією, усвідомлюючи, що вчиняє злочини спільно із іншими його учасниками, відповідно до визначеного напрямку діяльності та розуміючи, що обумовлена злочинна мета може бути досягнута лише в результаті спільної діяльності всіх членів організованої групи.
У складі організованої злочинної групи, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів, вчинили ряд злочинів, пов`язаних із незаконним обігом психотропних речовин на території Закарпатської області.
Так, ОСОБА_7 , діючи у складі організованої злочинної групи, разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , будучи зорганізованими з метою незаконного збагачення, з розподілом функцій кожного із учасників групи, згідно розробленого ОСОБА_7 злочинного плану при невстановлених розслідуванням обставинах місці та часі, в період з жовтня 2020 року по лютий 2022 року, умисно, незаконно, з корисливих мотивів, здійснювали придбання у невстановленої слідством особи для подальшого збуту невстановлену кількість психотропної речовини альпразолам, яка міститься в лікарських препаратах «XANAX» та «Frontin», які в Україні не зареєстровані як лікарські засоби.
Після придбання-вказаної речовини, ОСОБА_7 на досягнення єдиного злочинного плану згідно розподілених функцій в складі організованої злочинної групи, разом із її учасниками ОСОБА_8 та ОСОБА_4 умисно, незаконно забезпечували зберігання з метою подальшого збуту вказаної забороненої в . обігу психотропної речовини по місцю ведення своєї підприємницької діяльності, а саме ТОВ «ВІТАФАРМ», що розташовується за адресою: офіс 38, вул. Оноківська, 10, м. Ужгород, а також за місцями фактичного проживання учасників організованої групи, за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .
10.02.2022, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут психотропних речовин, вчинені повторно, організованою групою.
В ході проведення обшуку від 10.02.2022 за адресою, АДРЕСА_3 , за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 виявлено та вилучено банківську картку банку АТ «Ощадбанк» за номером № НОМЕР_1 та банківську картку банку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 .
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане клопотання про арешт майна, та просив задовольнити таке з підстав наведених у ньому. Зазначив, що на діючих рахунках в ПАТ КБ "Приватбанк" та АТ "Ощадбанк", як вбачапється з долучених ним банківських виписках на вказані рахунки неодноразово перераховувались невідомими особами та на даний час ще не встановленими слідством особами значні суми коштів саме підозрюваній ОСОБА_4 , як розрахунок за незаконно придбані таблетки психотропної речовини Ксанакс .
Захисник власника майна (підозрюваної) ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо накладення арешту на кошти підозрюваної , оскільки зазначив, що такі згідно наданих ним довідок ПАТ КБ "Приватбанк" та АТ "Ощадбанк" від 25.04.2022року відсутні на вказаних рахунках банку .
Власники майна (підозрювана) ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду клопотання була повідомлена вчасно та належним чином.
Заслухавши думку слідчого ОСОБА_3 щодо доцільності накладення арешту на майно, пояснення захисника власника майна (підозрюваної) ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.5 ст. 170 КПК України, У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
10.02.2022 року, за адресою АДРЕСА_3 , за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 виявлено та вилучено банківську картку банку АТ «Ощадбанк» за номером № НОМЕР_1 та банківську картку банку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 .
Слідчим суддею також встановлено, що 10.02.2022 року, у рамках даного кримінального провадження, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена позбавлення волі до дванадцяти років, з конфіскацією майна.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих їй правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, висновками судових експертиз від 15.12.2021року , протоколом обшуку від 10.02.2022 року , повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 10.02.2022року .
З долученої слідчим ОСОБА_3 в судовому засіданні виписки з рахунків відкритих в ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 на імя підозрюваної ОСОБА_4 встановлено, що невідомими особами неодноразово здійснювалось поповнення зазначеної банківської карти та було банком зараховано кошти в сумі 23 133, грн 75 коп та 14 825,50 грн. на вищевказаний картковий рахунок ОСОБА_4 .
Таким чином, з урахуванням наведеного слідчий суддя приходить до висновку, що на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна а саме коштів наявних на рахунках в ПАТ КБ "Приватбанк" та АТ "Ощадбанк" відкритих та належних підозрюваній ОСОБА_4 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчим у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду дляданого кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна а саме банківських карток ПАТ КБ "Приватбанк" та АТ "Ощадбанк".
Така шкода може виразитись у втраті майна, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Що стосується решти вимог клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що такі до задоволення не пілягають, оскільки, вирішення таких питань не входить до компетенції слідчого судді при вирішенні питання про арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна , а саме грошових коштів на рахунках ПАТ КБ "Приватбанк" та АТ "Ощадбанк" відкритих на імя підозрюваної ОСОБА_4 та враховує можливість конфіскації майна та коштів, як виду покарання, а тому, клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити частково.
У решті вимог клопотання відмовити.
Роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 29.04.2022 року об 11 год. 55 хв..

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1