1Справа № 335/5116/22 1-в/335/90/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ВП № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , особи, що якої внесено подання, - ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні подання начальника Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП України в Запорізькій області відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.10.2018 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, 15.04.2020 Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі,
про встановлення адміністративного нагляду,
В С Т А Н О В И В :
23.08.2022 до суду надійшло вище вказане подання, де зазначено, що з 15.06.2022 ОСОБА_5 перебуває на профілактичному обліку у ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області як особа, яка формально підпадає під дію Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

При цьому раніше ОСОБА_5 , будучи звільненим з місць позбавлення волі 15.06.2021 у зв`язку із відбуттям покарання, перебував під адміністративним наглядом на підставі ухвали Синельниковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_5 тричі притягався до адміністративної відповідальності за вчинені ним правопорушення, а саме:

1)30.05.2022 ОСОБА_5 був підданий адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ст. 44 КУпАП, яке він вчинив 05.05.2022 (постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя);

2) 05.08.2022 ОСОБА_5 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175-1 КУпАП;.

3) 08.08.2022 ОСОБА_5 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП.

У зв`язку з цим, на думку суб`єкта подання, ОСОБА_5 , незважаючи на відповідні попередження, на шлях виправлення не став, має непогашену судимість, і потребує подальшого профілактичного контролю з боку органів внутрішніх справ, шляхом встановлення адміністративного нагляду строком на 12 місяців з такими обмеженнями:

- заборонити вихід з будинку (квартири ) місця проживання з 21.00 до 6.00 ранку наступного дня;

- заборонити перебувати в розважальних закладах та закладах торгівлі, де продаються спиртні напої на розлив;

- заборонити виїзди за межі адміністративно-територіальної одиниці місця проживання в особистих справах без дозволу посадових осіб, які здійснюють адміністративний нагляд;

- зобов`язати явкою на реєстрацію в орган поліції (за місцем проживання) в призначений день тижня чотири рази на місяць з 9.00 год. до 18.00 год. протягом строку адміністративного нагляду.

В судовому засіданні представник органу Національної поліції та прокурор подання підтримали з вказаних у ньому підстав.

В судовому засіданні ОСОБА_5 не заперечував проти встановлення щодо нього адміністративного нагляду,

Суд, учасників провадження, вивчивши матеріали подання, вважає, що подання не обґрунтоване, і не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий 10.10.2018 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, а також 15.04.2020 Оріхівським районним судом Запорізької області за ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі. Судимість не знята і не погашена.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» (далі Закон) адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

Відповідно до ст.2 ЗУ Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі і здійснення виховного впливу на них.

Відповідно до п. «в» ст. 3 Закону України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо вони після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів Національної поліції, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення.

Отже, як зазначено в клопотанні, ОСОБА_5 формально може підлягати адміністративному нагляду з огляду наявність двох судимостей за умисні злочини.

Будучи звільненим з місць позбавлення волі 15.06.2021 у зв`язку із відбуттям покарання, до 15.06.2022 ОСОБА_5 перебував під адміністративним наглядом на підставі ухвали Синельниковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Під час перебування під вказаним адміністративним наглядом ОСОБА_5 вчинив лише одне адміністративне правопорушення, за яке постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2022 був притягнутий до відповідальності за ст. 44 КУпАП.

Питання про продовження адміністративного нагляду щодо ОСОБА_5 у встановленому законом порядку вирішено не було.

Таким чином, фактично єдиною підставою встановлення нового адміністративного нагляду щодо ОСОБА_5 орган поліції зазначає притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 та ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Також ОСОБА_5 кожного разу був попереджений про можливість встановлення адміністративного нагляду.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» до осіб, щодо яких встановлено адміністративний нагляд, за постановою суду можуть бути застосовані частково або у повному обсязі такі обмеження:

а) заборона виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу;

б) заборона перебування у визначених місцях району (міста);

в) заборона виїзду чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі району (міста);

г) реєстрація в міліції від одного до чотирьох разів на місяць.

Таким чином, адміністративний нагляд, як правило, супроводжується обмеженням свободи пересування особи, звільненої з місць позбавлення волі.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) встановлено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Наведена норма Конвенції кореспондує положенням статті 33 Конституції України, якою встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таким чином, обмеження свободи пересування буде становити порушення, якщо воно не відповідає критеріям «трискладового тесту» здійснювалося не згідно із законом, не переслідувало одну чи декілька легітимних цілей, передбачених у ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, або порушувало справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та правами окремої особи (тобто було необхідним у демократичному суспільстві).

Виходячи із встановлених обставин, суд переконаний, що незначні правопорушення, за які ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності після припинення попереднього адміністративного нагляду (паління у громадському місці та перебування у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці), не свідчать про те, що він залишається небезпечним для суспільства і потребує нагляду з боку органів поліції, оскільки вчинені ним правопорушення не є систематичними, і за характером не становили істотної суспільної шкідливості.

Крім того, подання не містить обґрунтування того, чому до ОСОБА_5 підлягає застосуванню максимальний перелік обмежень, передбачений законом.

Відтак, обмеження ОСОБА_5 у свободі пересування буде явно не відповідати легітимним цілям, передбаченим ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, оскільки явно не є необхідним в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Не впливає на цей висновок й висловлення самим ОСОБА_5 згоди на застосування до нього адміністративного нагляду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. «в» ст. 3, ст. ст. 5, 10 Закону України „Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі", ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП України в Запорізькій області про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з моменту оголошення.

Суддя Орджонікідзевського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1