Категорія: ч.3 ст.296 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000792 від 19.04.2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцьк Волинської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого, востаннє 06.07.2018 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений по відбуттю строку покарання 25.05.2018 року,
визнанно винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання обвинуваченого в порядку виконання вироку суду.
У задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено.
До набрання вироком законної сили обрано обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заборонено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_2 .
Покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликами до суду, носити електронний засіб контролю.
Вироком суду вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 19.04.2021 року, близько 05 години 15 хвилин, будучи раніше судимим за хуліганство, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території літнього майданчика АЗС «WOG», що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, село Липини, вулиця Відродження, будинок 40, діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо і умисно порушуючи існуючі у суспільстві правила поведінки і норми моралі, бажаючи возвеличитись за рахунок приниження іншої людини, усвідомлюючи, що його дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, а також протиправний характер своїх дій, які супроводжувались особливою зухвалістю, підійшов до потерпілої ОСОБА_9 та почав образливо чіплятися до неї під приводом знайомства, після чого умисно, безпричинно вилив у обличчя останньої пиво із пляшки невстановленої торгової марки, яку тримав у правій руці.
Продовжуючи реалізовувати свій єдиний кримінально-протиправний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій та вперто не припиняючи їх, ОСОБА_7 дістав із сміттєвої урни полімерний сміттєвий пакет чорного кольору, у якому знаходились скляні пляшки, після чого безпричинно, умисно кинув вказаний пакет в область обличчя потерпілої ОСОБА_9 , яка прикрила при цьому обличчя лівою рукою, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця та дрібних саден на внутрішній поверхні лівого гомілково-ступеневого суглобу, різаних ран долонної поверхні лівої кисті з пошкодженням м`яза.
Згідно висновку судово-медичного експерта за №263 від 21.04.2021 року синець та садна на внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, різані рани лівої кисті з пошкодженням м`яза за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я оскільки для їх загоєння необхідний час більше 6 діб (а.с.66-68).
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин провадження, вказує, що не згідний з вироком суду, так як міра покарання є суворою. Вказує на те, що свою вину визнав, одружений, має двох неповнолітніх дітей і не завдав великої шкоди потерпілій. Просить призначити йому більш м`яке покарання (а.с.71).
В судове засідання не з`явилися обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_9 ,хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від них на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання не заперечували, щодо продовження розгляду справи у відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 .Їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; думку захисника обвинуваченого, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.296 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.
Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України визнав повністю, при цьому, підтвердив фактичні обставини справи. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати його.
Оскільки він та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції обмежився тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу винного, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.
Водночас, щодо доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене йому покарання є суворим то вони є безпідставними.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.
Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про особу винного у їх сукупності. До обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції відніс щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, суд відніс рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував те, що він раніше судимий, відбував реальну міру покарання, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких, вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений, на утриманні двоє дітей, не працює, потерпіла наполягала на його суворому покаранні. А тому суд першої інстанції врахувавши наведені обставини у їх сукупності, дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого є неможливе без ізоляції від суспільства, а відтак йому слід призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону за яким він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі, з чим повністю погоджується апеляційний суд.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно, обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував усі ті обставини, на які обвинувачений вказує в поданій апеляційній скарзі.
Підстав для зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: