22.07.2022
Справа № 331/1798/22
Провадження № 1-кп/331/346/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» липня 2022 року колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001003 від 22.06.2022 року відносно ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із Запорізької обласної прокуратури надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання, прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України і підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Обвинувачений та його захисник не заперечують проти призначення судового розгляду.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, вважає необхідним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та провести підготовку до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що даний обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Підстав, для закриття провадження, передбачених п. п. 4-8, 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, ч. 2 ст. 284 КПК України або для повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 615 КПК України дане кримінальне провадження підсудне Жовтневому районному суду м. Запоріжжя.

Судовий розгляд проводити за участі прокурора, обвинуваченого та захисника.

Загальною нормою ч. 3 ст. 31 КПК України передбачено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних.

Разом з тим, спеціальною нормою ч. 10 ст. 615 КПК України, яка діє в умовах воєнного стану передбачено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022 року, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

З огляду на те, що даний час в Україні введений воєнний стан, колегія суддів не роз`яснює обвинуваченому його право на звернення з клопотанням про розгляд даного кримінального провадження судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних, а здійснює подальший розгляд вказаного кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , обґрунтоване тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, стійких соціальних зв`язків не має, не має джерела доходу, у зв`язку з чим може переховуватись від суду. Може вчинити інше кримінальне правопорушення, збираючи інформацію по м. Запоріжжю щодо місць розташування, пересування та дислокації військовослужбовців та військової техніки. Разом з тим останній може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, яким відомі деталі вчинення ним злочину. Тому прокурор вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать цілей кримінального провадження.

Захисник адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що ризики вчинення іншого кримінального правопорушення або незаконного впливу на свідків нічим не обґрунтовані, при цьому ризик можливого переховування обвинуваченого може невілюватися обранням відносно останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем його фактичного проживання, яке збігається з місцем реєстрації. Просили суд змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який буде достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Заслухавши клопотання прокурора, з`ясувавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.06.2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якої закінчується 02.08.2022 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
В Рішенні № 1-р/2017 від 23.11.2017 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом та за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).

Зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, або незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію обвинуваченого, його майновий стан; наявність судимостей; дотримання обвинуваченим умов запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні.
Аналізуючи обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацію майна, що дає колегії суддів підстави вважати, що залишаючись на волі, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення вини, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання. Вказана позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що наразі частина території Запорізької області тимчасово не контролюється українською владою, що може спонукати обвинуваченого до переховування саме на цій території.
При цьому, в судовому засіданні прокурором доведений ризик можливого продовження злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_6 може надалі сприяти представникам іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу, оскільки перебування його за місцем проживання створить можливість обвинуваченому використовувати різні електронні пристрої із тією самою метою.
Крім того, стороною обвинувачення підтверджений ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, яким відомі деталі вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, які є його близькими родичами, шляхом вмовлянь або залякувань з метою уникнення відповідальності.

За наявності існування трьох очевидних ризиків, колегія суддів вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти настанню встановлених ризиків.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, колегія суддів вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшились.
Посилання сторони захисту щодо наявності місця проживання, хоч і має місце, однак не є безумовною підставою для відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, ця обставина в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Тому в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слідвідмовити з наведених вище підстав у зв`язку з його необґрунтованістю.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема і запобіганню спробам переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, незаконно пливати на свідків, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, колегія суддів вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого колегією суддів не визначається.
Враховуючи, що при проведенні підготовчого судового засідання встановлено достатньо підстав для розгляду провадження в судовому засіданні, керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 314, 315, 372 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Призначити судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001003 від 22.06.2022 року відносно ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України на 02 вересня 2022 року на 13 годину 30 хвилин у приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Судовий розгляд провадити колегіально у складі трьох суддів у відкритому судовому засіданні.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самійлівка Верхньорогачицького району Херсонської області, громадянина України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити терміном на 60 (шістдесят) діб, які обчислювати з 22.07.2022 року.

Термін дії ухвали щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 встановити по 20 вересня 2022 року включно.
В судове засідання викликати прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 доставити конвоєм.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3