справа № 399/34/21
провадження № 1-кп/399/10/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка кримінальне провадження №0000006 від 05.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Павлиш, Онуфріївського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, з професійно - технічною освітою, спеціальність машиніст-тракторист широкого профілю, непрацюючого, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України,
та за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця сел. Павлиш, Онуфріївського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, є особою з інвалідністю ІІ групи з 13.07.2021 року, зареєстроване та фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1). 27.05.2010 року Апеляційним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.122 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільнився 03.06.2011 року по відбуттю строку покарання; 2) 06.05.2019 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт; 3) 04.06.2020 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 389 КК України до обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком 1 рік, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України,-
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

встановив:
22.12.2020 року близько 13:00 години ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , з метою вчинення крадіжки чужого майна шляхом вільного доступу пройшли на неогороджену та не забезпечену від стороннього доступу територію господарчого двору належного власнику ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_2 . Знаходячись на території вказаного господарчого двору ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 підійшли до металевого вагончика з метою вчинення крадіжки металевих листів з яких складається даний вагончик. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_10 , ОСОБА_4 діючи спільно з ОСОБА_5 із застосуванням заздалегідь принесеного з собою інструменту, шляхом демонтажу таємно за попередньою змовою групою осіб викрав належні ОСОБА_10 два металеві листа розміром 1,7 х 2 м., вартістю з урахуванням зносу 520 гривень 52 копійки за один металевий лист на суму 1041 гривень 04 копійки та один металевий лист розміром 1 х 2 м, вартістю з урахуванням зносу 306 гривень 15 копійок, а всього на загальну суму 1347 гривень 19 копійок, після чого з викраденим зникли з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , таємно за попередньою змовою групою осіб викрав чуже майно, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Він же, 25.12.2020 року близько 15:00 години за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , з метою вчинення крадіжки чужого майна шляхом вільного доступу пройшли на неогороджену та не забезпечену від стороннього доступу територію господарчого двору належного власнику ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_2 . Знаходячись на території вказаного господарчого двору ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 підійшли до металевого вагончика з метою вчинення крадіжки металевих листів з яких складається даний вагончик. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_10 . ОСОБА_4 діючи спільно з ОСОБА_5 із застосуванням заздалегідь принесеного з собою інструменту, шляхом демонтажу повторно таємно за попередньою змовою групою осіб викрав належні ОСОБА_10 два металеві листа розміром 1,7 х 2 м., вартістю з урахуванням зносу 520 гривень 52 копійки за один металевий лист на суму 1041 гривень 04 копійки та один металевий лист розміром 1 х 2 м, вартістю з урахуванням зносу 306 гривень 15 копійок, а всього на загальну суму 1347 гривень 19 копійок, після чого з викраденим зникли з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , повторно таємно за попередньою змовою групою осіб викрав чуже майно, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 , таємно викрав за попередньою змовою групою осіб чуже майно та повторно таємно викрав за попередньою змовою групою осіб чуже майно, чим вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України.

22.12.2020 року близько 13:00 години ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки чужого майна шляхом вільного доступу пройшли на неогороджену та не забезпечену від стороннього доступу територію господарчого двору належного власнику ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_2 . Знаходячись на території вказаного господарчого двору ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 підійшли до металевого вагончика з метою вчинення крадіжки металевих листів з яких складається даний вагончик. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_10 . ОСОБА_5 діючи спільно з ОСОБА_4 із застосуванням заздалегідь принесеного з собою інструменту, шляхом демонтажу повторно таємно за попередньою змовою групою осіб викрав належні ОСОБА_10 два металеві листа розміром 1,7 х 2 м., вартістю з урахуванням зносу 520 гривень 52 копійки за один металевий лист на суму 1041 гривень 04 копійки та один металевий лист розміром 1 х 2 м, вартістю з урахуванням зносу 306 гривень 15 копійок, а всього на загальну суму 1347 гривень 19 копійок, після чого з викраденим зникли з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 , повторно таємно за попередньою змовою групою осіб викрав чуже майно, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
Він же, 25.12.2020 року близько 15:00 години за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки чужого майна шляхом вільного доступу пройшли на неогороджену та не забезпечену від стороннього доступу територію господарчого двору належного власнику ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_2 . Знаходячись на території вказаного господарчого двору ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 підійшли до металевого вагончика з метою вчинення крадіжки металевих листів з яких складається даний вагончик. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_10 . ОСОБА_5 діючи спільно з ОСОБА_4 із застосуванням заздалегідь принесеного з собою інструменту, шляхом демонтажу повторно таємно за попередньою змовою групою осіб викрав належні ОСОБА_10 два металеві листа розміром 1,7 х 2 м., вартістю з урахуванням зносу 520 гривень 52 копійки за один металевий лист на суму 1041 гривень 04 копійки та один металевий лист розміром 1 х 2 м, вартістю з урахуванням зносу 306 гривень 15 копійок, а всього на загальну суму 1347 гривень 19 копійок, після чого з викраденим зникли з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 , повторно таємно за попередньою змовою групою осіб викрав чуже майно, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Він же, 27.12.2020 року близько 16:00 години, з метою вчинення крадіжки чужого майна шляхом вільного доступу пройшов на неогороджену та не забезпечену від стороннього доступу територію господарчого двору належного власнику ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_2 . Знаходячись на території вказаного господарчого двору ОСОБА_5 побачив металевий швелер та металеву сітку «Рабиця», де у нього виник умисел направлений на таємне викрадення зазначеного майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_10 . ОСОБА_5 шляхом вільного доступу повторно таємно викрав належну ОСОБА_10 металеву сітку «Рабиця» довжиною 10 метрів вартістю з урахуванням зносу 378 гривень 73 копійки та один металевий швелер №10 довжиною 2 метри, вартістю з урахуванням зносу 223 гривні 34 копійки, а всього на загальну суму 602 гривні 07 копійок, після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 , повторно таємно викрав чуже майно, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 , повторно таємно викрав за попередньою змовою групою осіб чуже майно, повторно таємно викрав за попередньою змовою групою осіб чуже майно та повторно таємно викрав чуже майно, чим вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст.185 КК України.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином. 27.01.2021 року подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі. Не заперечує проти скороченого розгляду відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. Претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не має. Просить винести вирок відповідно до кримінального закону України.
Заслухавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнали повністю та не оспорювали фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті, інші учасники судового процесу також не оспорювали фактичних обставин справи та не заперечували щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. В подальшому порядок дослідження доказів був змінений.

В судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що пред`явлене обвинувачення у кримінальному провадженні йому зрозуміле, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, не осопорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення суду пояснив, що дійсно він 22.12.2020 року близько 13:00 год. зустрівся із ОСОБА_5 та вирішили прогулятися по залізничній дорозі, побачили, на їх думку, закинуте подвір`я де стояв металевий вагончик та побачили, що є можливість відірвати декілька листів металу і вирішили це зробити та в них це получилося. Наступного разу, орієнтовно через два дні, повернувся із ОСОБА_5 та з інструментом і ще декілька металевих листів відірвали. В подальшому викрадені металеві листи здали на пункт прийому металу. Зазначив, що усвідомляє, що вчинив злочин, розкаюється у вчиненому, в подальшому не бажає вчиняти подібних дій, просив поблажливо віднестися до нього.
В судовому засіданні ОСОБА_5 зазначив, що пред`явлене обвинувачення йому зрозуміле, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, не осопрюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопрушення суду пояснив, що у грудні 2020 року із ОСОБА_4 прийшли на неогороджену територію господарчого двору підійшли до металевого вагончика та відірвали без будь-якого інструменту металеві листи. Те саме повторили через два дні, але вже відірвали металеві листи з інструментом. Викрадене здали на пункт прийому металобрухту, гроші витратили на продукти харчування. Також пояснив, що 27.12.2020 року на те саме місце пішов сам та викрав металевий швелер та сітку рабицю, та зазначив, що стан сітки був дуже поганий і було її не 10 метрів, а менше. Гроші витратив на цигарки та хліб. Розкаюється у вчиненому, в подальшому подібних дій не бажає вчиняти, зробив для себе висновки, просив суд суворо його не карати та врахувати те, що він є особою з інвалідністю ІІ групи.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння та не оспорює фактичних обставин по пред`явленому обвинуваченню, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, а тому суд його дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння та не оспорює фактичних обставин по пред`явленому обвинуваченню, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, а тому суд його дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 щодо епізоду за 27.12.2020 року також підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:
- протокол допиту потерпілого від 06.01.2021 року з якого вбачається, що ОСОБА_10 було повідомлено ст. слідчого СВ ОСОБА_11 про те, що по АДРЕСА_2 він має господарчий двір. На території якого, крім зазначеного в даному протоколі майна, знаходиться металевий вагончик, який складається із металевих листів. 05.01.2021 року в ранковий час потерпілий приїхав до належної йому території господарчого двору та виявив, що із даного металевого вагончика викрадено 6 металевих листів, а саме 4 листа розміром 1,7х2 м та 2 листа розміром 1х2 м. Після чого потерпілий почав перевіряти інше майно, яке знаходиться на території господарчого двору та виявив, що із землі було виламано та викрадено один металевий швелер № 10 довжиною 2м. Далі потерпілий помітив, що відсутня металева сітка "Рабиця" довжиною 10 м, розміром вічка 50х50х1.8, висотою 1 метр /а.с. 68-69 т.2/;
- протокол огляду місця події від 06.01.2021 року складеного ст. слідчим СВ ОСОБА_11 разом з фототаблицею до даного протоколу, з якого вбачається, що місцем події є домоволодіння АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_12 . Справа від входу біля паркану на землі знаходяться металеві листи в кількості 6 штук, які напівзігнуті та скручені в рулони, у цілісному стані та без пошкодження. При вимірюванні рулеткою вказані листи мають розміри, а саме 4 металеві листа однакового розміру 1,7х2 м, та два листа розмірами 1х2 м. Справа від вказаних листів на землі знаходиться металевий швелер, довжиною 2 м. Поряд із швелером на землі скручена у рулон сталева сітка "Рабиця". При розкручуванні вказаного рулону сітки довжина її становить 10 м, розміром вічка 50х50х1.8, висотою 1 метр, яка у цілісному стані та без пошкодження /а.с. 70 71 т.2/;
- протокол огляду предметів від 08.01.2021 року складеного ст. слідчим СВ ОСОБА_11 з якого вбачається, що проведеним оглядом встановлено: 1. Металевий швелер № 10, довжиною 2 метри, на поверхні якого мається фарба червоного кольору. Вказаний швелер на момент огляду у цілісному стані та без пошкодження. 2. Металева сітка "Рабиця" довжиною 10 метрів, розміром вічка 50х50х1,8 висотою 1 метр, яка на момент огляду у цілісному стані та без пошкодження. 3. Металевого листа розміром 1,7х2 м, товщиною стінки металу 1,5 мм. Вказаний металевий лист на момент огляду у цілісному стані та без пошкодження. 4. Металевий лист розміром 1х2 метри, товщиною стінки металу 1,5 мм. Вказаний металевий лист на момент огляду у цілісному стані та без пошкоджень /а.с. 72 т.2/;
- заява від потерпілого ОСОБА_10 яку подано ст. слідчому СВ ОСОБА_11 з якої вбачається, що ОСОБА_10 отримав від старшого слідчого СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 належні йому 6 металевих листів, металеву сітку "Рабиця" та один металевий швелер довжиною 2 метри /а.с. 73 т.2/.
По досліджених документах заперечень від учасників судового провадження не надійшло, обвинуваченим ОСОБА_5 не надано суду доказів на спростування доказів сторони обвинувачення.
Таким чином, дослідивши матеріали кримінального провадження за встановленим обсягом їх дослідження, та документи, що характеризують осіб обвинувачених, суд приходить висновку, про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 та вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, доведена повністю.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно до ст. 65 КК України, беручи до уваги вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Нормами ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
Вчинені обвинуваченими кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як нетяжкий злочин.
Призначаючи покарання обвинуваченим, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, осіб винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, офіційно непрацевлаштований, неодружений, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, на обліку лікаря психіатра не перебуває, на обліку лікаря нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо.
Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, офіційно непрацевлаштований, неодружений, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, на обліку лікаря психіатра не перебуває, на обліку лікаря нарколога не перебуває, є особою з інвалідністю ІІ групи (причина інвалідності: загальне захворювання з ураженням опорно - рухового апарату) та протипоказані фізичні навантаження, тривала ходьба, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією /а.с. 67 т.2/, за місцем проживання характеризується посередньо.
Відповідно до досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 орган пробації беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме направленні на його працевлаштування, попередження вживання алкогольних напоїв, робота над усвідомленням наслідків своїх протиправних дій, зміни способу життя, формування у обвинуваченого навичок правослухняної поведінки. У разі, якщо суд прийде до висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язку, відповідно до ч.3 ст. 76 КК України працевлаштуватись або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватись, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Відповідно до досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_5 орган пробації беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , його спосіб життя, історію правопорушень а також дуже високу ймовірність вчинення ним повторного кримінального правопорушення, вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Обставинами, які в силу ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 - не встановлено.
З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення в межах санкцій відповідної частини статті.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, які є нетяжкими злочинами, та особу винного, визнання обвинуваченим вини повністю, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання та приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України.
Обставинами, які в силу ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , - не встановлено.
При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджений 04.06.2020 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.2 ст. 389 КК України до обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком 1 рік. Вирок набрав законної сили 02.09.2020 року.
Відповідно до довідки Онуфріївського РС філії ДУ "Центр пробації" в Кіровоградській області від 11.01.2021 року №11/18/23-21 судом встановлено, що громадянин ОСОБА_5 , який засуджений 04.06.2020 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 389 КК України до 2 років обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, перебуває на обліку Онуфріївського РС філії ДУ "Центр пробації" в Кіровоградській області з 14.09.2020 року.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив нове кримінальне правопорушення в період звільнення від відбування покарання у виді обмеження волі, тобто в період іспитового строку.

За змістом ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Відповідно до ч.6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14.09.2021 року в справі №127/25037/17, у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку. В разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотиви вказаного діяння, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю себе винним у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому, з 13.07.2021 року є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату), враховуючи інформацію щодо обвинуваченого зазначену у досудовій доповіді, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, характеризуючі дані щодо обвинуваченого, а також те, що даний злочин вчинено в період іспитового строку звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України із реальним його відбуванням, а остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити згідно з вимогами ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
При цьому судом враховуються положення ч.4 ст. 71 КК України згідно з якими остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
За правилами ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі. Тобто невідбута частина покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.06.2020 року, за правилами переведення, становить 1 (один) рік позбавлення волі.

Оскільки обвинувачений вчинив нове кримінальне правопорушення в період звільнення від відбування покарання у виді обмеження волі, тобто протягом іспитового строку, відповідно, до нового покарання необхідно приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.06.2020 року.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

До вступу вироку у закону силу обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, із застосуванням п.п. б п.1 ч. 1 ст. 72 КК України, частково приєднати покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.06.2020 року і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід, до вступу вироку у закону силу, особисте зобов`язання, поклавши на ОСОБА_5 обовязки передбачені п.2 та п.3 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з моменту фактичного затримання.
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Речовий доказ - шість металевих листів, металева сітка «Рабиця» та металевий швелер довжиною 2 метри, вилучені в ході огляду домоволодіння АДРЕСА_3 від 06.01.2021 року, знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_10 залишити власнику.
Речовий доказ - один DVD-R диск NANOTEX 16X 4.7GB/120 min. на якому мається відеозапис проведення слідчого експерименту від 14.01.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 знаходиться при матеріалахкримінального провадження № 0000006 залишити при матеріалах справи.
Речовий доказ - один DVD-R диск NANOTEX 16X 4.7GB/120 min. на якому мається відеозапис проведення слідчого експерименту від 14.01.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 знаходиться при матеріалах кримінального провадження № 0000006 залишити при матеріалах справи.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349, ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1