Справа № 216/6195/20
Провадження № 1-кп/216/288/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000654 від 01.09.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, освіта вища, розлученого, є донька 2014 року народження, командира взводу евакуаційної роти ВЧ НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.02.2020 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст. 408, 69 КК України, арешт строком 2 місяці з утриманням на гауптвахті, покарання відбуто,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 , який приймає участь в режимі відеоконференції,

представника потерпілого ОСОБА_6 , яка приймає участь в режимі відеоконференції,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , обвинувачується у тому що, він 31.08.2020 року приблизно о 17 год. 30 хв., знаходячись біля супермаркету «Варус», що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, мікрорайон Всебратське-2, буд. 58-Д, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті неприязних відносин завдав ОСОБА_7 не менше одного удару правою рукою в область обличчя, трьох ударів кулаками правої та лівої рук в область тулубу, одного удару правою ногою в область паху після яких потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_3 наніс не менше трьох ударів правою ногою в область тулубу ОСОБА_7 , який в цей момент лежав на землі, в результаті чого заподіяв останньому, тілесні ушкодження у вигляді «сполученої тупої травми тіла», до якої входять: синці в проекції лівої щоки з переходом на виличну ділянку, в проекції лівого кута нижньої щелепи, в проекції перенісся, на червоній каймі верхньої та лівої губи ліворуч, в проекції правої підочної ділянки з переходом на виличну область, на верхній повіці правого ока, в проекції зовнішнього кута правого ока, в проекції грудини синець, не менше як 3 зливних синця на передній черевній стінці, які охоплюють надчеревну, підреберні та пупкову область, на боковій поверхні нижньої третини грудної клітини праворуч, не менше як 3 зливних синця на бічній поверхні грудної клітини ліворуч з переходом на бічну поверхню живота, на передній поверхні правого колінного суглоба синець, не менше як 3 синця на задньо зовнішній поверхні лівого плеча та на задній поверхні ліктьового суглоба, на передньо внутрішній поверхні правого плеча, на внутрішній поверхні правого променево зап`ястного суглобу. Гематоцеле (тупа травма мошонки, який переходить на область промежини та внутрішню поверхню сідниць). Локальні переломи ребер правій середньопаховій лінії 3-9 ребра, по лівій задньо паховій 2-6, по лівій середньопаховій 2-11 ребра з крововиливами у пристінкову плевру. Локальний перелом грудини на рівні 3-4 міжребер`я. Множинні розриви печінки з формуванням внутрішньо печінкової гематоми, травматичний відрив жовчного міхура. Згідно п.2.1.1. та 2.1.3.о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполученої тупої травми тіла мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Вказані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у приміщенні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР».

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви суду.
Свою вину в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не визнав. В судовому засіданні пояснив, що 31.08.2020 року він прибув автобусом з зони АТО в м. Кривий Ріг у відпустку на десять днів. Як тільки приїхав подзвонив Сторчилу по телефону близько о 14-00 год. За день до приїзду, а саме 30.08.2020 року він дзвонив Сторчилу попередити про те, що приїде в м. Кривий Ріг. З потерпілим був особисто знайомим, оскільки обидва проходили військову службу в одній частині, але в різних підрозділах, знає, що Сторчило служив в 17 окремій танковій бригаді. Будь-яких конфліктів між ними ніколи не було. 31.08.2020 року він близько 15-30 дійсно зустрічався зі ОСОБА_7 у парку мікрорайону «Всебратське-2» на алеї Слави, де останній передав йому ключі від найманої ним квартири, що б він зміг у нього переночувати. Сторчило сказав йому, що ночувати додому не прийде, бо йому не треба бути на шикуванні, буде ночувати у підрозділі, оскільки вранці йому необхідно їхати до військового шпиталю, де його повинні були комісувати. Сторчило був з перегаром, про те, що йому було погано в той день він не знав. Зазначив, що 31.08.2020 року біля магазину Варусу не був, покупок ніяких в цей день не робив. Після зустрічі Сторчило пішов мабуть в військову частину, ніяких тілесних ушкоджень він йому не спричиняв. Після цього ОСОБА_3 пішов на квартиру, орендовану Сторчило, і знаходився там до 19-00 години, коли туди прийшли співробітники поліції з хазяйкою квартири і затримали його. Від них він дізнався, що ОСОБА_7 кимось сильно побитий і доставлений у лікарню. У побитті підозрюють його, бо застали його у квартирі. Через два дні, вже від слідчого він дізнався, що Сторчило помер у лікарні. В подальшому він був звинувачений в побитті Сторчило, від якого той помер. Інкримінований злочин він не скоював, оскільки неприязних відношень зі Сторчило в нього не було, а відтак не було і підстав для бійки, навпаки він сам раніш у схожих умовах надавав Сторчило житло, яке тоді орендував і відношення між ним були товариські. Також зазначив, що він займався дзюдо 8 років, має КМС по дзюдо, раніше приймав участь у бойових діях, черепно - мозгових травм в нього не було, не розуміє як свідки його впізнали,адже Сторчило вище за нього ростом, обидва вони лисі, вважає, що свідки помиляються. Цивільний позов потерпілої не визнав.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 не визнав своєї провини, його вина у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 121 КК України доведена і підтверджується показаннями потерпілої та свідків допитаних судом у залі судового засідання.

Так, потерпіла ОСОБА_8 надала суду наступні показання. Вона доводиться матір`ю ОСОБА_7 , про його смерть дізналася 01.09.2020 року від працівників військкомату. Напередодні у сина ОСОБА_7 був високий тиск. 31.08.2020 року вона відправила йому кошти, але син не виходив на зв`язок, потім подзвонив прокурор та повідомив що її сина вбито, обставини смерті їй не розповіли. Коли в Дніпрі знайомилася зі справою то дізналася фамілію вбивці ОСОБА_3 . З сином вона спілкувалася кожний день, до служби жили разом. Після смерті сина перестала ходити та бачити. Впевнена, що саме ОСОБА_3 спричинив смерть її сину, тому нехай відповідає по закону за свої вчинки. ОСОБА_7 ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, він був неконфліктною людиною. Спиртні напої міг вживати по святах, але не зловживав, після спиртного конфліктним ніколи не був. Підтримала заявлений цивільний позов у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_9 допитаний у судовому засіданні суду показав, що він проживає в Військовому містечку 35 б. 1 кв. 2, 31.08.2020 року у ввечері був біля супермаркету «Варус» на мікрорайоні «Всебратське-2» , бачив бійку між двома військовослужбовцями, в ході якої один з них збив з ніг іншого і наніс декілька ударів ногами у тулуб лежачому. Він в цей момент стояв поряд з аптекою 50 м біля паркану, приблизно хвилину слідкував за бійкою, коли він пішов то бійка ще продовжувалась.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є військовослужбовцем ЗСУ, у серпні 2020 року був черговий в військовій частині НОМЕР_1 . Приблизно в 19-00 год. 19-30 год. (після ввечері) йому доповіли, що потерпілий лейтенант ОСОБА_7 лежав на сходах приміщення вузла зв`язку на території військової частини НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та не зміг встати, при цьому був при свідомості, не реагував та не захотів відповідати на питання, слідів побиття візуально не було видно, однак одяг на ньому був брудний та розтріпаний, губи були розбиті. ОСОБА_7 був доставлений до медичного пункту, де в нього виявили тілесні ушкодження, а потім викликали швидку та реанімацію.

Свідок ОСОБА_11 є товаришем по службі потерпілого ОСОБА_7 , суду показав, що він доводиться другом потерпілому ОСОБА_7 , неприязних відносин з ним не було. Подія сталася після роботи, у серпні 30 чи 31 серпня 2020 року точної дати він вже не пам`ятає. Ввечері приблизно в 20-00 год. йому доповіли по телефону про бійку, сам він при цьому не був свідком події. ОСОБА_7 іноді вживав алкогольні напої, проте він не був проблемний, за місцем служби характеризувався позитивно. Останній раз зі ОСОБА_7 бачився 30 чи 31 серпня 2020 року в 17-00 год. - 17-15 год. на шинкуванні, явних ознак алкогольного сп`яніння в нього не було.

Поясненнями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона обвинуваченого ОСОБА_3 ніколи не знала, побачила лише один раз в житті, а потерпілого ОСОБА_7 знала він був орендарем її квартири. Так як вона здавала квартиру потерпілому ОСОБА_7 , його характеризувала як порядну молоду людину, який орендував квартиру приблизно один місяць. Як квартирант показав себе з гарного боку. Всього бачились три рази, коли знімав квартиру, просив дати ключі та коли давав гроші за оренду. 31.08.2020 року до неї прийшов працівник поліції та сказав, що Сторчила побили і він в лікарні, розпитували про особу потерпілого, через деякий час прийшли військові за речами потерпілого та сказали, що Геннадій помер. Потім подзвонив слідчий та сказав не віддавати ніякі речі. Разом із слідчим поїхали на квартиру потерпілого, після того як поліцейські попросили відкрити квартиру там знаходилася чужа людина, схожа на обвинуваченого ОСОБА_13 . Про те, що Сторчило жив з ким то ще не знала. Сторчило трохи випивав, але сильно п`яним не був, але коли зайшли до квартири то побачили на кухні багато пустих пляшок від настойки гльоду.
Як вбачається з відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 361/20.14-30 від 04.02.2022 свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер в віці 43 роки в м. Кривому Розі, про що зроблений актовий запис про смерть № 1481 від 06.10.2020.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні від 16.12.14 у справі «Хорнкастл та інші проти Сполученого Королівства» зазначено, що у випадках, коли показання відсутнього свідка є єдиною або вирішальною підставою для винесення обвинувального вироку, потрібні достатні врівноважуючи фактори, які дозволяють оцінити надійність показань. Суд повинен вирішити, чи була поважна причина для неявки свідків до суду, чи були показання свідків «єдиними або вирішальними» доказами, і якщо так, то чи були адекватні врівноважуючи заходи для захисту прав заявників на справедливий суд. Ще раніше до аналогічних висновків ЄСПЛ дійшов у справі «Лука проти Італії» та «Аль-Хавайа і Тахері проти Сполученого Королівства» (15.12.11 р.).
У рішенні у справі «Лука проти Італії» /Luca v. Italy/ (рішення від 27.02.2001 р.,) Європейський суд з прав людини зазначив, що у разі, якщо вирок ґрунтується виключно чи у вирішальній мірі на показаннях особи, яку обвинувачений не мав змоги допитати чи вимагати її допиту як під час слідства, так і в ході судового розгляду, права захисту обмежені у мірі, яка не сумісна з гарантіями ст. 6 Конвенції.
Проблемні питання неможливості допиту свідків у судовому засіданні в разі неможливості їх допиту врегульовані у рішенні ЄСПЛ у справі № 6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» від 11.12.08 р. Так, відповідно до п. 214 ЄСПЛ не вбачає порушень Конвенції в тому випадку, коли судом вжито усіх заходів, скерованих на виклик свідків. У п. 217 цього рішення зазначається, що національні суди мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких вимог: 1) вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2) підтвердження показань свідків іншими доказами; 3) відсутність свідка через поважну причину.
У справі «Корнєв і Карпенко проти України» /Kornev and Karpenko v. Ukraine, §54 (рішення від 21.10.2010 року) суд повторив загальне правило, встановлене ч. ч. 1 та 3 статті 6 Конвенції: «Суд нагадує, що всі докази мають бути зазвичай представлені в присутності обвинуваченого у ході відкритого судового слухання з урахуванням протилежної аргументації. З цього принципу є виключення, але вони не мають порушувати права захисту. За загальним правилом, параграфи 1 та 3 (d) статті 6 вимагають, щоб обвинуваченому була надана адекватна відповідна можливість викликати та допитувати свідка проти нього, або під час, коли свідок надав свої показання або на пізнішій стадії...».
У рішенні від 18.12.2008 р. по справі «Луценко проти України ЄСПЛ» зазначив, що неможливість забезпечення присутності свідка в судовому засіданні сама по собі не означає, в автономному значенні цього терміну, необхідності припинення судового переслідування. У такій ситуації національні суди можуть, за умови дотримання прав захисту, врахувати показання, здобуті під час досудового розслідування, зокрема якщо суди встановлюють, що ці показання підтверджуються іншими наявними у них доказами.
Така практика є прийнятною і у випадку, який стосується цього кримінального провадження, а саме у ситуації зі смертю свідка ОСОБА_14 , що є очевидно поважною причиною неможливості його допиту під час судового розгляду.
Згідно письмових показів вказаного свідка: останній підтвердив, що 31.08.2020 року він зайшов за ріг магазину «Варус» і підіймаючись по сходах до аптеки побачив зліва від аптеки бійку між двома незнайомими чоловіками одягнутими у військову форму, камуфльовані штани та зелені футболки, тому вирішив що вони військовослужбовці, бо неподалік розташована військова частина. Чоловіки виглядали: один із них був віком приблизно 40 років, ростом приблизно до 1,80 см, середньої тіло будови, лисий, високий обличчя овальне, тонкі губи, був одягнутий у військову форму. Другий чоловік: був віком приблизно 45 років, зростом приблизно 1.75 см., худорлявої тіло будови, одягнутий у військову форму. Обличчя овальне, високий лоб, великі очі, волосся русяве. Чоловіки знаходились від нього на відстані приблизно 3-4 метрів, чоловіки стояли до нього напівоберта, «лисий» чоловік стояв до нього далі спиною. Між ними була бійка, вірніше не бійка, а побиття, «лисий» чоловік бив іншого. Вони обоє стояли на ногах. Він особисто бачив як «лисий» чоловік наніс тому чоловіку два удари кулаком в ділянку тулубу ліворуч, потім приблизно два удари правим кулаком в ділянку тулубу праворуч в область печінки, після чого він наніс удар ногою в ділянку паху, від цього удару чоловік впав на землю, після чого він пішов до готелю Братислава». Що далі відбувалось між чоловіками він вже не бачив (том 1 м.к.п. а.с. 94-95);

Крім показань свідків, потерпілої, вина обвинуваченого у вчиненому правопорушенні також підтверджується наданими органом досудового розслідування та дослідженими судом письмовими доказами, зокрема:

- витягом з ЄРДР від 01.09.2020 року, відповідно до фабули якого 01.09.2020 року приблизно о 02-16 год. зі служби «102» про те, що 31.08.2020 року о 21-00 з адреси вул. Військове Містечко -35 Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу до відділення політ травми КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР» госпіталізовано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з тілесними ушкодженнями у вигляді: струсу головного мозку; забоїв м`яких тканин обличчя, переломів ребер двох сторін; розриву печінки; множинних синців тулубу та кінцівок; шоку І-ІІ ступенів, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпечних для життя. ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок триманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 помер в зазначеному лікарняному закладі, при проходженні стаціонарного лікування у відділенні політравми (том 1 м.к.п. а.с. 1);

- протоколом огляду місця події від 01.09.2020 р., з фото-таблицею, згідно якого об`єктом огляду являється будівля вузла зв`язку, що розташована на території військової частини НОМЕР_1 . При вході до будівлі зв`язку розташовані три сходинки, облицьовані кафельною плиткою, по обидва боки сходів знаходилися бетонні бордюри. На момент огляду на поверхні сходів слідів накрапування речовини біологічного походження виявлено не було (том 1 м.к.п. а.п. 39-42);

- протоколом огляду від 01.09.2020 р., з фото-таблицею, згідно якого об`єктом огляду є квартира АДРЕСА_2 . Під час огляду вилучено два вирізи матрацу ліжка з речовиною бурого кольору, які поміщені в два паперові конверти та опечатані. Поверхня в квартирі оброблені дактопорошком «Червоний малахіт», при чому слідів придатних для ідентифікації виявлено не було (том 1 м.к.п. а.п. 39-42);

- протоколом огляду місця події від 01.09.2020 року, з фото-таблицею, згідно якої об`єктом огляду є ділянка відкритої місцевості, що прилягає до лівого та заднього боку одноповерхового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 » , який розташований в будівлі АДРЕСА_3 . Під час огляду виявлено та вилучено чотири ємності з рідиною жовтого кольору в чотирьох окремих паперових конвертах (том 1 м.к.п. а.п. 45-48);

- оголошено письмові пояснення свідка ОСОБА_14 , згідно протоколу допиту свідка від 02.09.2020 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується актовим записом про смерть № 1481 від 06 жовтня 2020 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (том 1 м.к.п. а.с. 94-95);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.09.2020 року свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , під час якого обидва впізнали ОСОБА_3 за прикметами: овальне обличчя, високий лоб, тонкі губи, великий ніс, середньої тілобудови, як військовослужбовця, який близько 17-30 біля супермаркету «Варус» у мікрорайоні «Всебратське -2» заподіяв тілесні ушкодження іншому військовослужбовцю ОСОБА_7 (том 1 м.к.п. а.п. 98-105);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.09.2020 року зі свідком ОСОБА_9 , який було проведено з метою перевірки та уточнення відомостей, під час яких останній показав механізм спричинення тілесних ушкоджень нанесені ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 та диском ДВД Аxent оглянутого в судовому засіданні з відеозаписом слідчих експериментів проведених за участю свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , згідно якого ОСОБА_9 розповів обставини за яких 31.08.2020 року військовослужбовцю ОСОБА_7 було завдано тілесних ушкоджень, пояснюючи це тим, що приблизно в 17-30 год. біля магазину Варус рядом з аптекою була бійка між двох військовослужбовців, де один одного почав бити. Один з чоловіків, який був «лисий» був крупніше на вигляд бив іншого, який був худіше. Він побачив, як той наніс йому приблизно 4-5 ударів, вдарив в обличчя, потім по тулубу. Від них ОСОБА_9 знаходився на відстані близько 10 метрів, однак зміг їх розгледіти та запам`ятати. Після розповіді ОСОБА_9 підійшов до статиста і став перед ним обличчям та демонстрував удари нанесені потерпілому, свідок ОСОБА_9 в амплітуді від плеча, по прямій, трохи зверху-вниз, приклав кулак правої руки до обличчя статиста в область лівої щелепи, при цьому пояснив, що саме так «лисий» чоловік наніс два сильних удари правим кулаком чоловіку по обличчю другому чоловікові. Потім ОСОБА_9 в амплітуді від плеча небагато зверху - вниз по прямій приклав кулак правої руки до тулубу статиста в область черевної порожнини, при цьому пояснив, що саме так «лисий» чоловік наніс удар кулаком в область живота другому чоловікові. Від вказаного удару той упав на землю на правий бік. Далі ОСОБА_9 попросив статиста лягти на підлогу на лівий бік. Статист ліг на підлогу на лівий бік обличчям к ОСОБА_9 . Він особисто не бачив як чоловік наносив удари «лисому» чоловікові. Пояснив, що коли він підійшов до них то у чоловіка, який був вищий за ростом червоне обличчя (том 1 м.к.п. а.с. 106, 108);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.09.2020 року зі свідком ОСОБА_14 ,який було проведено з метою перевірки та уточнення відомостей, під час яких свідок показав механізм спричинення тілесних ушкоджень нанесені ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 та було оглянуто в судовому засіданні DVD-R диск Аxent з відеозаписом слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_14 (том 1 м.к.п. а.с. 108), з якого вбачається, що ОСОБА_14 розповів обставини за яких 31.08.2020 року о 17-30 годині військовослужбовцю ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження біля магазину «Варус» поруч з аптекою і парканом на м-н. Всебратське-2, була бійка між двома військовослужбовцями, де один бив другого, пояснюючи це тим, що один з чоловіків, який був вищий зростом за першого бив «лисий» того худорлявого. Після розповіді ОСОБА_14 підійшов до статиста і став до нього обличчям та демонстрував удари нанесені потерпілому, свідок ОСОБА_14 в амплітуді від плеча, по прямій, трохи зверху-вниз, приклав кулак правої руки до тулубу статиста в ділянку селезінки, при цьому пояснив, що саме так «лисий» чоловік завдав два сильних удари правим кулаком чоловіку по тулубу ліворуч. Потім ОСОБА_14 , в амплітуді від плеча, по прямій, трохи зверху-вниз приклав кулак лівої руки до тулубу статиста праворуч в ділянку печінки, при цьому пояснив, що саме так «лисий» чоловік завдав два сильних удари лівим кулаком чоловіку по тулубу праворуч. Потім той «лисий» чоловік наніс чоловіку удар ногою в ділянку паху, той скрутився та впав на землю (том 1 м.к.п. а.с. 107- 108);

- відомостями щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно службової характеристики на останнього під час проходження служби на посаді командира евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно відновлювального батальйону він зарекомендував себе з негативної сторони, безвідповідальний, у зв`язку з вживанням спиртних напоїв. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, за перебування на території військової частини НОМЕР_1 , під час виконання службових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння, діючи в умовах особливого періоду (том 1 м.к.п. а.с. 111-152);

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) та медичної характеристики на ОСОБА_7 , згідно якого 31.08.2020 року виявлено алкогольне отруєння важкого ступеня. Сопор, Гостра печінкова недостатність (том 1 м.к.п. а.с. 189-190);

- доповіддю про смерть військовослужбовця 3 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 ОК « ІНФОРМАЦІЯ_7 » м. Кривий Ріг (ППД) старшого лейтенанта ОСОБА_7 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 о 12-30 год. помер в реанімаційному відділенні міської лікарні № 2 м. Кривий Ріг (т. 1 м.к.п. а.с. 214-215);

- медичною документацією та довідкою на Сторчила ОСОБА_15 від 31.08.2020 року, якому було поставлено попередній діагноз: струс головного мозку, забій м`яких тканин потиличної ділянки голови, гіпотонія, закритий перелом 5-6 ребер справа. ОСОБА_7 , знаходився нестаціонарному лікуванні у відділенні політ травми КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2 КМР» (т. 1 м.к.п. а.с. 217-221);

- висновком судово-медичної експертизи № 1943/1 від 07.09.2020, згідно якого смерть потерпілого ОСОБА_7 настала від тілесних ушкоджень, які входять до комплексу «сполучена тупа травма тіла», яка супроводжувалася множинними переломами кісток грудної клітки, розривами печінки та ускладнилася розвитком шоку: важка поєднана травма. ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носу, лівої виличної дуги. ЗТГК. Множинні двобічні переломи ребер. Забій серця. ЗТЧП. Розрив печінки 1-2 ст. з відривом жовчного міхура. Забої, крововиливи голови, тулубу, кінцівок. АДРЕСА_4 серцево-легенева недостатність. За своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причино - наслідковому зв`язку зі біологічною смертю потерпілого ОСОБА_7 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в 12-00 року в реанімаційному відділенні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» (т. 1 м.к.п. а.с. 225-230);

- протоколами проведення слідчого експерименту з додатками від 18.09.2020 року за участю свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , згідно яких експеримент проводився з метою перевірки та уточнення відомостей наданих останніми під час їх допиту, а саме уточнення обставин нанесення тілесних ушкоджень військовослужбовцю ОСОБА_7 31.08.2020 року о 17-30 год. за адресою: АДРЕСА_5 біля приміщення аптеки. Свідками було підтверджено, що за металевою огорожою стояло два військовослужбовця, один зростом приблизно 180 см, лисий, котрий стояв спиною до аптеки та лівим боком до свідка. Другий військовослужбовець зростом близько 175 см та за віком виглядав трохи старше першого. Обидва бачили як «лисий» військовослужбовець приблизно на відстані 50 см кулаком правої руки від плеча здійснив різкий сильний удар в область лівої половини обличчя в результаті чого у другого військовослужбовця пішла кров. Після цього перший військовослужбовець відразу наніс другий удар правою рукою, а саме кулаком від плеча в область передньої поверхні грудної клітини, удар був різкий та сильний, в результаті вказаного удару другий військовослужбовець впав на землю (том 1 м.к.п. а.с. 231-239);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 № 1943/2 від 18.09.2020, згідно якого перед судово-медичним експертом поставили питання про те чи можливе отримання виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 при обставинах, вказаних свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_14 під час проведення слідчого експерименту. На що експерт відповів, що тілесні ушкодження, які були виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 , могли виникнути при механізмі, вказаним свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_14 під час слідчого експерименту від 18.09.2020 року (т. 1 м.к.п. а.с. 243-246);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 01.10.2020 року, з якого вбачається, що в період з 09-45 год. по 09-55 год. на підставі ухвали суду м. Дніпра від 21.09.2020 року тимчасово вилучено медичну карту стаціонарного хворого № 99377 на ім`я ОСОБА_7 на 54 арк. (т. 2 м.к.п. а.с. 243-246);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 01.10.2020 року, з якого вбачається, що в період з 10-02 год. по 10-15 год. на підставі ухвали суду м. Дніпра від 21.09.2020 року, у приміщенні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР, тимчасово вилучено речі ОСОБА_7 (т. 2 м.к.п. а.с. 243-246);
- висновком судово-психіатричного експерта № 81 від 07.10.2020 року, згідно якого ОСОБА_3 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і у теперішній час також не страждає, тобто у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діянні, він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними (т. 2 м.к.п. а.с. 38-40);

- висновком судово молекулярно генетичної експертизи № 8-831 від 28.10.2020 року, згідно якого встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_3 (об`єкт № 1), генетичні ознаки клітин з ядрами на штанах (об`єкти № № 2-4), на футболці (об`єкт № 13), на трусах (об`єкт № 16), на черевиках з високими берцами (об`єкти № № 19, 20) та слідів крові людини на штанах (об`єкти №№ 5, 9,14,16). Генетичні ознаки слідів крові людини на штанях (об`єкт № 10) та клітин з ядрами на ремені (об`єкти № № 11, 12) на трусах (об`єкт № 15), на шкарпетках (об`єкти №№ 17, 18) не встановлені у зв`язку з деградацією та недостатньою кількістю ДНК. Генетичні ознаки клітин з ядрами на штанах (об`єкти №№ 2-4), на футболці (об`єкт № 13), на трусах (об`єкт № 16), на черевиках з високими берцами (об`єкти №№ 19, 20) та слідів крові людини на штанах (об`єкти №№ 5-9, 14,16) належать особі чоловічої генетичної статі, співпадають між собою та не співпадають з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_3 (об`єкт № 1), (т. 2 м.к.п. а.с. 46-58);

- постановою про відібрання зразків для проведення експертизи від 06.10.2020 року та протоколом отримання біологічних зразків для експертизи від 06.10.2020 року, згідно якого зразок букального епітелію, зразок відібрано, на вушну паличку якою обвинувачений ОСОБА_3 самостійно надав зразок з ротової порожнини та опечатано у паперовий конверт у присутності учасників слідчої дії, контрольний зразок стерильної палички поміщено до другого паперового конверта опечатано (т. 2 м.к.п. а.с. 85-87);

- протоколом огляду речових доказів від 09.10.2020 року та фото таблицею з додатком до нього, в ході якого оглянуто сумку камуфльовану, в якій знаходилися засоби особистої гігієни, мобільний телефон «ЕRGO» чорного кольору в чохлі чорного кольору, ланцюг виготовлений з металу сріблястого кольору з хрестиком виготовленим з металу сріблястого кольору, паспорт гр. України НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 та військовий квиток серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 (т. 2 м.к.п. а.с. 97-105);

- протоколами про надання доступу до матеріалів досудового розслідування в 2-х томах від 29.10.2020 року здійснених за участю потерпілої ОСОБА_8 , захисника потерпілої ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_3 та захисника підозрюваного ОСОБА_16 (т. 2 м.к.п. а.с. 137-141, 144-148).

Крім того, судом було досліджено відеозаписи з камер відеоспостереження наданого з магазину «Варус», що розташований на м.-н. «Всебратське-2», буд. 58-Д на якому зафіксовано 31.08.2020 року особу в медичній масці у військовій формі схожу на потерпілого ОСОБА_7 , який здійснював покупки в торгівельному закладі зазначеного магазину, потім видно як він розрахувався на касі та вийшов з магазину «Варус» о 16-07 год. 31.08.2020 року, протилежного матеріли кримінального провадження не містять (т. 2 м.к.п.а.с 22-23).
Перераховані вищезазначені докази суд визнає достовірними, оскільки вони є підтвердженими іншими доказами, наявними у справі, і що даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом у суду немає.

Перевіркою матеріалів справи не виявлено даних стосовно того, що під час збирання та процесуального закріплення доказів були допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та дані, котрі б давали підстави вважати недостовірними чи недопустимим зібрані у справі докази, не виявлено й таких порушень вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно, всебічно розглянути справу й постановити законний та обґрунтований вирок.

Стороною обвинувачення надано достатніх доказів, які підтверджують причетність обвинуваченого до згаданого кримінального правопорушення та об`єктивно підтверджують показання осіб, які приймали участь у здійсненні процесуальних дій на місці вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, стороною обвинувачення представлено суду дані, які підтверджували наявність у правоохоронних органів конкретних та об`єктивних підстав вини обвинуваченого ОСОБА_3 .
Жодних даних, що ставили б під сумнів достовірність наявних у справі доказів, у тому числі показань свідків, даних, наявних у висновках експертиз та у протоколах інших слідчих дій у справі, під час перевірки матеріалів справи не встановлено. Ці докази узгоджуються між собою, а підстав вважати їх недостовірними з матеріалів справи не вбачається.

Оскільки викладені докази узгоджуються між собою відносно обставин вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення і відповідають фактичним обставинам справи, суд обґрунтовано бере до уваги та посилається виключно на ці докази. За таких обставин, у суду відсутні підстави і сумніви в достовірності вищевказаних доказів, тому доводи обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачення обґрунтовується на неприпустимих і недостовірних доказах є голослівними.

Приведеними даними в їх сукупності підтверджуються факти того, що обвинувачений ОСОБА_3 здійснив дане кримінальне правопорушення, на що прямо вказують його дії.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Заперечення вини обвинуваченим ОСОБА_3 суд розцінює, як спосіб захисту і намагання уникнути відповідальності. Суд вважає, що не має підстав вважати вищезазначені докази недостовірними, оскільки вони є об`єктивними і підтверджені матеріалами справи.

Тому всі зазначені вище докази суд визнає належними та допустимими, які в своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Обґрунтовуючи доведеність вини обвинуваченого, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої КК України, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Суб`єктивна сторона тілесних ушкоджень може виражатися як в умисній (статті 121-125 КК), так і в необережній вині (ст. 128 КК).

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 121 КК України, характеризується умисною виною. Умисел при цьому може бути як прямим, так і непрямим. Винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.

У тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне.

При цьому суд відмічає, що свою вину в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 категорично не визнав, в судовому засіданні пояснював, що 31.08.2020 року він прибув з зони АТО в м. Кривий Ріг у відпустку та близько 15-30 зустрічався зі ОСОБА_7 у парку мікрорайону «Всебратське-2» на алеї Слави для того аби взяти у нього ключі від квартири та переночувати в орендованій останнім квартири, зазнаючи при цьому, що 31.08.2020 року біля магазину «Варус» він не був та з ОСОБА_7 там не зустрічався, однак вказані обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження, адже дані показання не підтверджуються ані письмовими доказами, наявними в кримінальному провадженні, ані показаннями свідків наданими останніми в ході розгляду кримінального провадження та спростовуються дослідженими у судовому засіданні протоколами проведення слідчих експериментів з додатками від 18.09.2020 року за участю свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , які уточнили обставини нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень військовослужбовцю ОСОБА_7 31.08.2020 року о 17-30 год. за адресою: АДРЕСА_5 , біля приміщення аптеки.
Отже суд враховує, що мотивом надання обвинуваченим саме таких показань, є його бажання уникнути відповідальності.

Сторона захисту вказувала на те, що зібрані стороною обвинувачення докази, зокрема висновки експертиз, показання свідків, які не були очевидцями події, прямо не свідчать про те, що ОСОБА_3 завдав тяжких тілесних ушкоджень і причинний зв`язок між ними і смертю, що настала у результаті побиття ОСОБА_7 . В письмових запереченням наданих в дебатах захисник зазначив, що він не погоджується з відеозаписом дослідженим у суді, а саме протоколом огляду відеозаписів камер спостереження магазину «Варус» від 08.10.2020 року де на його думку о 16:04:34 не зрозумілі два чоловіки одягнені у військову форму, а саме у камуфльовані штани, зелені футболки з шевронами, військові берці, які підходять до магазину. При цьому один з них схожий на ОСОБА_17 , а другий схожий на ОСОБА_3 . Далі зроблено стоп-кадр з відеозапису на якому овалом обведені нібито зображення Строчило та Барбароша з пояснювальним написом біля кожного овалу. Тобто слідчій у протоколі зазначив, що він бачить на відеозаписі зображення чоловіків, одягнених у військову форму, один з яких схожий на потерпілого Строчила, інший на обвинуваченого ОСОБА_13 . Ці чоловіки заходять до супермаркету, біля якого у подальшому між ними нібито відбулася бійка, в ході якої ОСОБА_17 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження».
Однак до вказаних пояснень захисника ОСОБА_5 суд відноситься критично, тому суд доводи захисника не може прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.09.2020 року за участю свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , під час якого обидва свідка впізнали ОСОБА_3 за прикметами: овальне обличчя, високий лоб, тонкі губи, великий ніс, середньої тілобудови, як військовослужбовця, який близько 17-30 біля супермаркету «Варус» у мікрорайоні «Всебратське -2» заподіяв тілесні ушкодження іншому військовослужбовцю ОСОБА_7 та протоколом проведення слідчого експерименту від 02.09.2020 року за участі тих же свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , під час яких останні показали механізми спричинення тілесних ушкоджень нанесені ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 ,що також підтверджується відеозаписом слідчих експериментів оглянутим в судовому засіданні.

Тому до пояснень сторони захисту про невинуватість ОСОБА_3 суд відноситься критично, оскільки вони нічим не підтверджуються та спростовуються вищезазначеними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Не знайшли свого підтвердження також доводи сторони захисту, про те, що покази свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 викликають обґрунтовані сумніви, оскільки містять суттєві протиріччя та відрізняються між собою, оскільки дані доводи сторони захисту є безпідставними і такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а спростовуються висновком додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 № 1943/2 від 18.09.2020, з якого вбачається, що тілесні ушкодження, які були виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 , могли виникнути при механізмі, вказаним свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_14 під час слідчого експерименту від 18.09.2020 року (м.к.п. а.с. 69-74), що дає суду підстав вважати, що обвинувачений з метою спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень завдав потерпілому множинні переломи кісток грудної клітки, розриви печінки, що ускладнилася розвитком шоку: важка поєднана травма. ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носу, лівої виличної дуги. ЗТГК. Множинні двобічні переломи ребер. Забій серця. ЗТЧП. Розрив печінки 1-2 ст. з відривом жовчного міхура. Забої, крововиливи голови, тулубу, кінцівок. АДРЕСА_4 серцево-легенева недостатність, що також підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 1943/1 від 07.09.2020, що за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причино - наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_7 .

Суд при цьому звертає увагу на виступ захисника ОСОБА_5 , який у судових дебатах зазначив, що один із основних доказів у справі, залишається все ж таки покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_14 і найголовніше - протоколи впізнання особи за фотознімками цими свідками, і на його думку суд не звертає уваги на версію обвинуваченого, доказів його вини не достатньо, вина обвинуваченого не доведена поза розумним сумнівом, потерпілий був у стані сильного алкогольного сп`яніння, суд не приймає і доводи захисника в частині того, що ОСОБА_7 нікому із свідків не повідомив, що його побив саме ОСОБА_3 , адже на переконання суду, перебуваючи в критичному стані потерпілий не зобов`язаний був розповідати колегам по службі хто саме завдав йому тілесних ушкоджень. Як зазначено обвинуваченим під час допиту судом, що він займався професійно дзюдо 8 років, має КМС по дзюдо та це не давало обвинуваченому права наносити ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до смерті останнього.

При цьому суд також приймає до уваги, що будь - яких вагомих, достовірних доказів, які дають підстави сумніватися в доведеності вини обвинуваченого, судом не здобуто.

Згідно зі ст. 85 КПК України належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Стаття 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При цьому, чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Отже, оцінивши всі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК з точки зору їх належності й допустимості, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом», за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Мотиви призначення покарання.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом також не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який згідно службової характеристики зарекомендував себе негативно, безвідповідальний, у зв`язку з вживанням спиртних напоїв (а.с. 39), раніше судимий, покарання відбуто повністю, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебував та не перебуває, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за перебування на території військової частини під час виконання службових обов`язків в стані алкогольного сп`яніння, при цьому суд враховує позицію потерпілої сторони, яка наполягала на дуже суровому покаранні обвинуваченого.

Отже, враховуючи особу обвинуваченого, характер скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень має бути покарання у виді реального позбавлення волі, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Підстави для задоволення цивільного позову.
За вимогами цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 остання просить стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 , на її користь 1 000 000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду. Помер її єдиний син - ОСОБА_7 , із-за чого вона відчула гострі емоційні переживання, пов`язані із загибеллю близької людини, що спричинило їй емоційний стрес та негативні спогади пережитої трагедії. Смерть сина радикально змінила зміст сімейних відносин та способу життя, які й досі негативно позначаються на ставленні до оточуючих та і до самого життя.
Відповідач (обвинувачений) ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали та просили відмовити у повному обсязі.
Вирішуючи цивільний позов суд встановив наступне.
У відповідності до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ч.1 ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частина 2 передбачає, що моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Позивачка ОСОБА_8 , обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, посилалася на завдання їй душевних страждань, які вона зазнала у зв`язку зі смертю єдиного сина, що призвело до того, що вона відчула гострі емоційні переживання, пов`язані із загибеллю близької людини, що спричинило їй емоційний стрес та негативні спогади пережитої трагедії, адже у неї окрім сина нікого не має.
Таким чином за сукупністю встановлених обставин судом підтверджена проблематизація життя потерпілої, що стало додатковою психотравмуючою проблемою для неї та спричинила психоемоційний стрес. Безспірно у ОСОБА_8 були порушені привичні стосунки, які стали наслідком втрати близької людини (сина), що спричинила гострі емоційні переживання, а тому ситуація, яка досліджується по справі, може розглядатися як психотравматична основа для спричинення моральної шкоди для неї.
Отже, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивача та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 1000 000 грн., вказана сума відшкодування, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості та не призведе до «безпідставного» збагачення потерпілої.
Рішення щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат.
Речові докази, а саме: скляну пляшку ємкість 100 мл. з надписом «Настойка Гльоду», три пластикові пляшки об`ємом 500 мл. з надписом «Лимонад», два вирізи з матрасу з РБК, штани камуфльовані з ременем, футболку зеленого кольору, черевики з високими берцями, шкарпетки, труси; сумку камуфльовану, мобільний телефон «ЕРСО», ланцюжок з хрестиком, військовий квиток на ім`я ОСОБА_7 , паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_7 , медичну картку стаціонарного хворого №У9377, які зберігаються в камері зберігання речових доказів, знищити.

Речовий доказ, а саме: DVD-R диск з відеозаписом з приміщення См «Варус» , DVD-R диск з відеозаписом отримання біологічних зразків для експертизи, DVD-R диск з відеозаписомслідчих експериментів зі свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , - залишити в матеріалах кримінального провадження (т. 1 м.к.п. а.с. 108, т. 2 м.к.п. а.с. 23,88).

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 34 007,36 грн.
Рішення суду щодо заліку досудового тримання під вартою обвинуваченому.
З урахуванням того, що ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2020 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (останній був затриманий в порядку ст. 208 КПК України), який продовжувався Центрально Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України період з 01.09.2020 по день ухвалення вироку, останньому необхідно зарахувати у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Рішення суду щодо запобіжного заходу.
Оскільки в ході розгляду справи суд прийшов до висновку про необхідність обрання обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, з метою запобігання ризикам переховування від суду та уникнення обраного судом покарання, суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_3 застосований судом запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 337, 368, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою, залишити до набрання вироку законної сили. Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 01 вересня 2020 року.

Речові докази, а саме: скляну пляшку ємкість 100 мл. з надписом «Настойка Гльоду», три пластикові пляшки об`ємом 500 мл. з надписом «Лимонад», два вирізи з матрасу з РБК, штани камуфльовані з ременем, футболку зеленого кольору, черевики з високими берцями, шкарпетки, труси; сумку камуфльовану, мобільний телефон «ЕРСО», ланцюжок з хрестиком, військовий квиток на ім`я ОСОБА_7 , паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_7 , медичну картку стаціонарного хворого №У9377, які зберігаються в камері зберігання речових доказів (м.к.п. а.с. 31-32) знищити.

Речовий доказ, а саме: DVD-R диск з відеозаписом з приміщення См «Варус» , DVD-R диск з відеозаписом отримання біологічних зразків для експертизи, DVD-R диск з відеозаписомслідчих експериментів зі свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , - залишити в матеріалах кримінального провадження (т. 1 м.к.п. а.с. 108, т. 2 м.к.п. а.с. 23,88).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати у кримінальному провадженні № № 0000654 від 09.04.2018 року за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи № 8-831 від 28.10.2020 від 28.10.2020 року у розмірі 34 007,36 грн. (тридцять чотири тисячі сім гривень тридцять шість копійок)

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої вчиненим кримінальним правопорушенням - задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , моральну шкоду в розмірі 1 000 000 (один мільйон гривень).
Матеріали кримінального провадження № 0000654 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/6195/20 (1-КП/216/288/22).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1