Справа № 462/4452/18
провадження 1-кп/462/29/22
У Х В А Л А

29 вересня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі судової колегії головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , перекладача ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою, посилаючись при цьому на те, що ризики ухилення обвинувачених від суду не усунуті, є ризики перешкоджання розгляду справи, злочин був скоєний з застосуванням насильства та з погрозами застосування насильства.
Обвинувачений ОСОБА_14 просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання, просив застосувати до нього домашній арешт, оскільки хворіє та потребує лікування.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 - ОСОБА_15 заперечив проти заявленого клопотання прокурора, вважає, що ризики, заявлені прокурором не доведені, просив врахувати, що ОСОБА_14 , тривалий час знаходиться під вартою, потребує лікування, умови війни не сприяють уникненню від відповідальності, просив застосувати домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_11 не заперечив проти заявленого клопотання прокурором, просив його задовольнити.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_6 заперечив проти заявленого клопотання, зазначив, що ризики не доведені, просив врахувати, що у Львові проживає людина, яка погоджується надати житло ОСОБА_11 , немає підстав вважати що він буде ухилятись від явки до суду, просив більш м`який запобіжний захід, вирішити питання про застосування застави.
Обвинувачений ОСОБА_12 заперечив проти клопотання прокурора, зазначив, що він має 3 малолітніх дітей, дружину, постійне місце проживання у м.Львові, потребує лікування від хронічних хвороб , просив застосувати домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання, зазначив, що ОСОБА_12 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання у м.Львові, заявлені прокурором ризики нічим не доведені, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_13 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, просив застосувати домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечила проти заявленого клопотання, зазначила, що кваліфікація дій обвинуваченого спірна, а заявлені ризики не доведені, обвинувачений ОСОБА_13 має міцні соціальні зв`язки, має дітей, має постійне місце проживання у Львові, має нерухомість, він не має наміру ухилятись від суду. Просила застосувати до ОСОБА_13 міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України застосування запобіжного заходу здійснюється з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також спробам незаконно переховуватись від органів досудового розслідування, та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його.
В даному випадку обвинувачені утримуються під вартою, строк тримання спливає, зі слідчого ізолятору до суду не надходило звернень про неможливість тримання під вартою за станом здоров`я будь кого з обвинувачених. Також судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.

Обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому суд враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості над повагою до особистої свободи.
Суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим, оскільки обвинувачені обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також, те, що на даний час у судовому засіданні не всі свідки давали покази, що свідчить про реальну можливість здійснення на останніх тиску зі сторони обвинувачених, тобто на переконання суду існує очевидний ризик, зокрема і втечі обвинувачених, отже ризики, які виправдовують тримання їх під вартою не зменшилися, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, оскільки їх належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід як тримання під вартою.

За ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства та погрозами застосування насильства. Тому суд, враховуючі кваліфікуючи ознаки кримінального правопорушення, за якими обвинувачуються обвинувачені, відхиляє клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування застави до ОСОБА_11 .
Суд дійшов висновку, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, двомісячний строк тримання під вартою закінчується, в цілях запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, вважає за доцільним продовжити строк тримання обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 під вартою на 60 днів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176-178, 183, 197, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до 27 листопада 2022 року включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до 27 листопада 2022 року включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до 27 листопада 2022 року включно.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до 27 листопада 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3