Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/240/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у м. Кропивницький, матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15.02.2022, якою, засудженому:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Чаусове- 2, Первомайського району Миколаївської області, громадянину України, мешканцю АДРЕСА_1 , судимому, по теперішній справі:19.01.2018 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.289, ст.71 КК України до 05 років 06 місяців позбавлення волі,
відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування до нього умовно - дострокового звільнення.

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 12.07.2022 звернувся до Петрівського районного суду Кіровоградської області із заявою про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15.02.2022 у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання - відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав на те, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, не зробив відповідних висновків щодо необхідності зміни своєї поведінки і ставлення до праці, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання його підзахисного у повному обсязі та застосувавши ст. 81 КК України, звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, суд першої інстанції мав врахувати той факт, що у ВК № 49 він не мав жодного стягнення, був працевлаштований з 23.11.2021 по 28.12.2021. Також, постановляючи рішення суд першої інстанції мав врахувати те, що висновком МСЕК за станом здоров`я ОСОБА_8 протипоказана важка фізична праця. Усі вище зазначені обставини дають підстави вважати, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення як особа, яка своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_8 , не погоджуючись з таким рішенням суду, у своїй апеляційній скарзі також просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання у повному обсязі та застосувавши ст. 81 КК України, звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Доводи його апеляційної скарги є аналогічними з доводами апеляційної скарги його захисника-адвоката ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підримали подані апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, як законну та обґрунтовану, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, згідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не сам факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання, а саме виправлення засудженого.

Як наголошено в роз`ясненнях, викладених у пунктах 2 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», головною умовою для прийняття рішення суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 (а.м.к. 13) вбачається, що він з 06.03.2018 відбуває покарання в державній установі «Петрівська виправна колонія (№ 49)». За час відбування покарання в установі засуджений ОСОБА_8 характерезується задовільно, допустив два порушення вимог режиму відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, на даний час стягнення погашені, в установленому законом порядку. За весь період відбування покарання, засуджений має лише одне заохочення за 2019 рік. Згідно довідки установи був працевлвштований з 23.11.2021 по 28.12.2021. В даний час не працевлаштований. Участі у благоустрої установи не приймає. Участі в організації виховних заходів не приймає. На оперативно-профілактичних обліках установи не перебуває.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та покладених на засудженого обов`язків, а також чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Тобто, висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

Проте, як вбачається з матеріалів клопотання, поведінка засудженого ОСОБА_8 за значно більший проміжок часу відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що останній став на шлях виправлення.

Крім того, згідно ст.81 КК України умовно - дострокове звільнення по відбуттю 3/4 частини строку покарання відносно засудженого ОСОБА_8 настало з 24.10.2021, а засуджений звернувся до суду з клопотанням 22.07.2021.
Тобто, засуджений ОСОБА_8 передчасно звернувся до суду з клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, раніше як настала заохочувальна норма про умовно - дострокове звільнення, а повинен був звернутись не раніше 24.10.2021.
Отже, за вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо недостатності підстав вважати, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення і довів це своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника про те, що суд першої інстанції не врахував, що він не порушує режиму утримання та став на шлях виправлення, колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не дають достатніх підстав для задоволення клопотання засудженого, оскільки останній своєю поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів своє виправлення, а тому потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг засудженого та його захисника, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15.02.2022, якою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)