Березівський районний суд Одеської області
26.09.2022
Справа № 494/944/22
Провадження № 1-кп/494/206/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.09.2022 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого , цивільного позивача ОСОБА_4 ,
обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000084 щодо обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Василівка Миколаївського району Одеської області, з середньою освітою, фізичної особи- підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимий
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);

ВСТАНОВИВ:

05.06.2022 року приблизно о 14.00 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходився напроти будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , виникла сварка з ОСОБА_4 . У ході сварки, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 умисно, протиправно, завдав один удар кулаком правої руки в область лівого вуха потерпілого, внаслідок якого ОСОБА_4 впав на землю. У продовження своїх протиправних дій, ОСОБА_5 завдав один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_4 та один удар ногою в область голови потерпілого. Своїми неправомірними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні

ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритої внутрішньочерепної травми в формі струсу головного мозку та травматичного розриву лівої барабанної перетинки.
Ухвалою суду від 05.09.2022 закінчено підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_5 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України.
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчинені кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені кримінального проступку та просив суд призначити найменш суворе покарання.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_5 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною другою статті 125 КК України.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та особу обвинуваченого, який не перебуває на наркологічному і психоневрологічному обліку, раніше не судимий.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.
На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким вони скористались.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України не вивлено.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за частиною другою статті 125 КК

України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. ОСОБА_5 просив застосувати мінімальне покарання та погодився з прокурором. Потерпілий також погодився з думкою прокурора. Також просив задвольнити його позовну заяву про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Разом з цим, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому кримінальному простпку, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
До вказаного висновку суд прийшов також, виходячи із висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Орлов проти України» від 11.02.2016 року, відповідно до яких «… національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки, а також у попередженні будь-яких ознак толерантності органів влади до незаконних дій або співучасті у них».
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до статті 12 КК України, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, думку потерпілого, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого, а також з урахуванням думки потерпілого ОСОБА_4 , суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в межах санкції цієї статті, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.

Також, потерпілим (цивільним позивачем) - ОСОБА_4 по справі заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, а саме: матеріальної 11 769 грн, моральної 20 000 грн .

Під час судового засідання ОСОБА_4 наполягав на задоводенні його позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_5 позовну заяву визнавав частково на суму 11 769 грн., щодо моральної шкоди заперечував повністю.

Прокурор у судовому засіданні також вказав, що підтримує частково позовну заяву. Просив задовольнити матеріальну шкоду повністю, однак моральна шкода підлягає частковому задоволенню на розсуд суду.

У зв`язку з визнанням позову відповідачем в частині матеріальної шкоди, то в цій частині позов підлягає стягненню повністю у розмірі 11 769 грн. та вказаний матеріальний збиток підтверджується чеками та накладними про придбання ліків.

Водночас, ОСОБА_4 надав суду частково належні та допустимі докази про заподіяння обвинуваченим ОСОБА_5 моральних страждань, внаслідок яких позивач змушений докласти додаткових зусиль для організації свого життя, щоб усунути негативні наслідки, заподіяні кримінальним правопорушенням.

Згідно зі ст.ст.23,1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї… Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної відповідачем тілесними ушкодженнями, отриманими ним в результаті неправомірних дій, суд враховує, моральні переживання у зв`язку з їх заподіянням ступінь порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, а тому вважає за можливе позов задовольнити частково.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду та те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд вважає стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 8000 гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Речові докази у кримінальному провадженні №0000084 відсутні. Витрати на експертизу не заявлені.

Керуючись ст.ст. 368,370, 374 КПК України, статтею 125 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_4 - задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 01.08.2003 року Березівським РВ УМВС України в Одеській області) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_2 виданий 19.09.2008 року Березівським РВ ГУМВС України в Одеській області ) матеріальну шкоду в сумі 11 769 грн. та моральну шкоду в сумі 8000 грн., а загалом 19 769 грн. (дев`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) гривень.

В решті вимог цивільного позову потерпілого у кримінальному провадженні - відмовити.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000084 відсутні.

Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні прокурором - не заявлені.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1