Справа № 455/478/22
Провадження № 1-кс/455/272/2022
У Х В А Л А
02 серпня 2022 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання прокурора Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000223 від 21.05.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 292, частиною 2 статті 292 КК України,

ВСТАНОВИВ:
29.07.2022 прокурор Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000223, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 292, частиною 2 статті 292 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що 21.05.2022 у ВП 1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення від інспектора швидкого реагування «АТ Укртранснафти» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що ним під час планового обстеження МНПП «Самара західний напрямок», виявлено незаконну врізку в нафтопровід, зокрема на 260 км, що в с. Ясениця Замкова Самбірського району Львівської області. Під час огляду місця події виявлено шаровий кран, який в закритому положені, вкручений в центральну трубу шляхом різьбового вкручення.

31.05.2022 о 16:23 год. до відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області надійшло повідомлення від інспектора служби безпеки АТ «Укртранснафта» ОСОБА_5 про те, що 31.05.2022 близько 16:20 год. поблизу с. Стрілки урочище «Оленів» Самбірського району Львівської області виявлено шланг, який веде до нафтопродуктопроводу МНПП «Самара Західний напрямок» внаслідок чого відбулась можлива врізка у вказаний нафтопродуктопровід.

Під час досудового розслідування було перевірено інформацію щодо осіб, причетних до перевезення дизельного палива та 29.07.2022 о 01.41 год в с.Стрілки Самбірського району Львівської області працівниками СРПП ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області зупинено транспортний засіб марки «Volkswagen», Т-4 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 . При перевірці багажного відділення вказаного транспортного засобу, виявлено 5 (п`ять ) пластмасових каністр ємкістю 20 л кожна та один пластмасовий контейнер (єврокуб) наповнених рідиною із специфічним запахом дизельного палива.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 повідомив, що 28.07.2022 після обіду, приблизно о 16:00 год. до нього зателефонував його двоюрідний брат ОСОБА_7 , 1992 р.н., житель с. Теково Закарпатської області та попросив привезти йому дизельне паливо, того ж дня, вони зустрілись та ОСОБА_7 передав 37 000 гривень та пластмасову ємність Єврокуб, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 поїхав у Львівську область. Коли було темно, ОСОБА_6 проїхав м. Старий Самбір, та не знайшовши чоловіка який мав продати йому пальне зателефонував брату ОСОБА_7 та неподалік м. Старий Самбір, де не доїжджаючи до даного населеного пункту, зліва на узбіччі він побачив припаркований вантажний автомобіль зерновоз, номерний знак не запам`ятав. Під`їхавши до даного автомобіля він зупинився біля нього. Тоді ОСОБА_6 запитав у водія «це ви», на що він йому відповів «я», більше із ним ні про що не розмовляв. Тоді останній відчинив двері до багажного відділення свого автомобіля, а водій зерновоза запхав шланг у пластмасову ємність Єврокуб, другий кінець шлангу запхав у бак зерновоза. Наповнивши пластиковий контейнер ємкістю 1 м куб, даний водій дав ОСОБА_6 5 своїх каністр ємкістю по 20 л кожна, які наповнені дизельним паливом, а саме: 4 каністри наповнені по 20 л, та одна наповнена 10 л. Після цього ОСОБА_6 дав водію гроші які, останньому дав його брат в сумі 37000 гривень та приблизно о 00:00 год. поїхав в сторону м. Старий Самбір у напрямку Ужгорода, де в одному з населених пунктів був зупинений працівниками поліції, на запитання яких, що перевозить, повідомив що дизельне паливо, яке купив із «рук», тому квитанцій не має.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Volkswagen», Т-4 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 1995 р.в., серії НОМЕР_2 , виданого Стрийським МРЕВ УДАЇ УМВС у Львівській області 09.01.2004, власником якого є ОСОБА_8 , житель АДРЕСА_2 , однак в протоколі допиту свідка ОСОБА_6 повідомив, що автомобіль «Volkswagen», Т-4 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , являється його власністю.

Виїздом СОГ на місце події було виявлено транспортний засіб марки «Volkswagen», Т-4 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 1995 р.в, де під час візуального огляду виявлено, що в багажному відділенні знаходяться 5 (п`ять ) пластмасових каністр ємкістю 20 л кожна та один пластмасовий контейнер (єврокуб) наповнених рідиною, об`ємом 1 м куб із специфічним запахом дизельного палива.

В подальшому із місця події вилучено транспортний засіб марки «Volkswagen», Т-4 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Volkswagen», Т-4 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 1995 р.в., серії НОМЕР_2 , видане Стрийським МРЕВ УДАЇ УМВС у Львівській області 09.01.2004, які оглянуто та визнано речовим доказом.

Тому, з метою збереження даних речових доказів у незмінному стані, необхідним є накладення на них арешту, шляхом заборони, відчуження, розпорядження та користування вказаними предметами.

Враховуючи вищенаведене, з метою недопущення відчуження чи знищення або користування транспортним засобом марки «Volkswagen», Т-4 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Стрийським МРЕВ УДАЇ УМВС у Львівській області 09.01.2004 являється ОСОБА_8 , житель АДРЕСА_2 , а фактичним власником та користувачем є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданим 09.01.2004 Стрийським МРЕВ УДАЇ УМВС у Львівській області ОСОБА_8 , жителю АДРЕСА_2 , за для забезпечення можливості встановлення всіх обставин події, збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на вищевказане майно шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, проте у поданому клопотанні просив розглядати таке без його участі та без застосування технічних засобів фіксації.

Представник фактичного власника та користувача майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про накладення арешту на майно, посилаючись на те, що матеріали, додані до клопотання прокурора, не свідчать про скоєння злочину, не містять відомостей про те, з якою метою накладається арешт на транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію. Крім того, зауважив, що кримінальне провадження кваліфіковано органом досудового розслідування за частиною 1 статті 292, частиною 2 статті 292 КК України, а тому не зрозуміло яким чином транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію мають відношення до кримінального правопорушення за зазначеною кваліфікацією. Вважає, що накладення арешту на майно призведе до порушення прав фактичного власника та користувача майна ОСОБА_6 .

Заслухавши думку адвоката, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя, приходить до таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні статті 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини 1 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частиною першою статті 170 цього Кодексу,

Пунктами 1, 2, 5, 6 частини 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна, зокрема, для третіх осіб.

Частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, зіпсування зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до пункту 1 частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з клопотання прокурора, арешт накладається з метою збереження речових доказів транспортного засобу марки «Volkswagen», Т-4 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Volkswagen», Т-4 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , 1995 р.в., серії НОМЕР_2 , виданого Стрийським МРЕВ УДАЇ УМВС у Львівській області 09.01.2004.

Разом з тим, прокурором не надано доказів наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження зазначеного майна.

Крім того, прокурором, поза розумним сумнівом не доведено, що кримінальне провадження здійснювалось саме за допомогою автомобіля. В свою чергу, санкція статті не передбачає конфіскації майна. Слідчий суддя вважає, що в даному випадку автомобіль не є предметом чи знаряддям злочину, оскільки безпосереднє вчинення кримінального правопорушення здійснювалось без допомоги транспортного засобу, а тому, він не містить відомостей які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим відсутні підстави для накладення на нього арешту.

Таким чином, оскільки під час розгляду клопотання прокурором не доведені ризики, передбачені абзацом другим частиною першою статті 170 КПК України, накладання арешту на вилучений транспортний засіб марки «Volkswagen», Т-4 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власник якого, згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Стрийським МРЕВ УДАЇ УМВС у Львівській області 09.01.2004, є ОСОБА_8 , житель АДРЕСА_2 , а фактичним користувачем являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , який переданий на відповідальне зберігання на територію майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, яка розташована за адресою: м, Старий Самбір, вул. Л. Галицького, 41, та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Стрийським МРЕВ УДАЇ УМВС у Львівській області 09.01.2004 на ім`я ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_2 , котре долучене до матеріалів кримінального провадження №0000223, призведе до порушення прав фактичного власника та користувача майна ОСОБА_6 . Органом досудового розслідування не доведено, що не застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження призведе до наслідків, зазначених у частині 11 статті 170 КПК України, тому, клопотання прокурора слідчий суддя знаходить необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись статтями 40, 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені №0000223 від 21.05.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 292, частиною 2 статті 292 КК України, відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1