Справа № 362/1756/20
Провадження № 1-кс/362/627/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2022 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянув заяву у відкритому судовому засіданні в місті Василькові заяву захисника адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження від 18 грудня 2019 року № 0001706 щодо
ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 194, частиною 1 статті 263 КК України. та
встановив:
До Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся адвокат ОСОБА_4 із заявою про відвід судді ОСОБА_5 , в обґрунтування якою посилається на те, що всупереч вимогам статей 6, 124 Конституції України, статті 24, частини 5 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Васильківський міськрайонний суд Київської області не має статусу органу державної влади. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Васильківський міськрайонний суду має організаційно правову форму «Державна організація» ( установа заклад). Для порівняння - за даними Єдиного державного реєстру України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ мають статус органів державної влади. Державна реєстрація Васильківського міськрайонного суду Київської області здійснена у незаконний спосіб. Рішення про утворення Васильківського міськрайонного с прийнято згідно з Указом Президента України від 15 березня 2004 № 328/2004. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб, підприємців та громадських формувань, який є загальнодоступним на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції, Васильківський міськрайонний с;д Київської області зареєстровано 15 березня 2004 року, тобто у день видання Указу Президента України про його утворення. Водночас, державна реєстрація суду 15 березня 2004 відбулася у незаконний спосіб, оскільки Указ Президента України від 15 березня 2004 Року набрав чинності лише 02 квітня 2004 року, після його оприлюднення (Офіційний вісник України від 02 квітня 2004 року). Таким чином, на дику заявника, Васильківський міськрайонний суд Київської області не був утворений у законний спосіб; всупереч вимогам закону суд не має статусу органу державної влади. Отже, функціонування Васильківського міськрайонного суду є незаконним та не заслуговує на довіру розгляд цієї справи суддею, який судді цього суду. Крім того, як зазначив заявник, суддя отримує винагороду (заробітну плату), набуває стаж, має пільги та інші соціальні гарантії, визначені законодавством, саме у зв`язку з перебуванням на посаді незаконно існуючого суду. За таких обставин, а також з мотивів «корпоративної солідарності суддів», суддя не може визнати будь-які порушення закону при створенні та функціонуванні суду, в якому він працює. У зв`язку з чим, він не може бути об`єктивним та неупередженим при розгляді цієї справи.
Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, пояснень щодо заявленого відводу не надав.
Адвокат ОСОБА_4 й обвинувачений ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду заяви про відвід, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомили.
Прокурор у судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви, стверджуючи про відсутність у заяві, що розглядається, яких-небудь підстав для висновку про упередженість судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 ..
Вирішуючи заяву, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 3 статті 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.
Згідно з частиною 1 статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
За змістом пункту 3 частини 1 статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відвід повинен бути вмотивованим (частина 5 статті 80 КПК України).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) і статті 9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у пункті 66 рішення по справі «Мироненко і Мартенко проти України» вказав, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зауважив, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.
Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.
Водночас одним із найважливіших принципів судочинства є nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, які не влаштовують.
У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Ретельно вивчивши аргументи заяви захисника про відвід, суд констатує, що наведені у най доводи щодо наявності обставин, які викликають сумнівів у неупередженості судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 під час розгляду даного кримінального провадження не знайшли свого підтвердження.
Отже, підстави для задоволення заяви відсутні.
Керуючись статтями 26, 75, 80-81 КПК України, суд
ухвалив:
залишити без задоволення заяву захисника.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не оскаржується.

Суддя ОСОБА_1