В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року смт Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Магдалинівка Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений,не працюючий, раніше не судимий, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_5 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області у цивільній справі № 179/1885/21 провадження № 2-о/179/142/21 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_4 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього обов`язки у виді: заборони перебувати в місці проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; вести телефонні переговори з ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб, особисто чи третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 переслідувати її в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Однак ОСОБА_4 будучи ознайомленим під підпис 06 січня 2022 року із зазначеним вище рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2021 року, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, приблизно о 20.00 год 22 січня 2022 року прийшов до місця проживання ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де влаштував словесний конфлікт із ОСОБА_5 , погрожував застосуванням до неї фізичної сили та відмовився покидати приміщення домоволодіння до приїзду працівників поліції, через, що остання була змушена звернутись до Відділення поліції № 1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за допомогою. Внаслідок таких дій ОСОБА_4 заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і огранів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав і інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України, тобто умисне невиконання обмежувального припису.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненого ним діяння, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких йому пред`явлено обвинувачення. Пояснив про обставини справи як викладено вище у вироку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді апеляційної інстанції.

Відтак, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального проступку, а також винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку.

Вина обвинуваченого у скоєнні вищезазначеного кримінального проступку доведена в повному обсязі.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 - відсутні.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відносяться до кримінальних проступків.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він судимостей не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: Хронічний алкоголізм, не одружений, не працює.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 390-1 КК України, із застосуванням положень ст. 75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов не пред`являвся.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за цим кримінальним провадженням відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Речові докази: оптичний диск DVD-R марки Videx з відео записом виїзду СРПП ЄО №233 від 22.01.2022 року на місце події за адресою: АДРЕСА_1 залишити при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1