Справа № 466/9238/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/850/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 466/9238/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малі Грибовичі Жовківського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ос.

за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09 липня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 09 липня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150(сто п`ятдесят) годин громадських робіт; за ч.1 ст.122 КК України у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, визначено остаточне покарання ОСОБА_5 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання (позбавлення волі) з випробуванням із іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі п.п.1,2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 відшкодування за завдану матеріальну шкоду в розмірі 6400 грн; моральну шкоду в розмірі 2 000 грн; за правову допомогу в розмірі 2500 грн.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_10 відшкодування за завдану матеріальну шкоду в розмірі 3130,10 грн; моральну шкоду в розмірі 5 000 грн; за правову допомогу в розмірі 2500 грн.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 24 серпня 2019 року близько 19.00 год., знаходячись неподалік готелю «СВ», який розташований на вул. Пилипа Орлика, 5«б» у м. Львові та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після словесного конфлікту, який раптово виник між ним та ОСОБА_9 та який переріс у шарпанину між ними, маючи умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, своїми руками штовхнув потерпілого ОСОБА_9 в груди, внаслідок чого останній упав на асфальтне покриття, після чого ОСОБА_5 продовжував наносити руками та ногами удари в ділянку грудей, шиї та голови потерпілого ОСОБА_9 , чим спричинив, згідно з висновком судово-медичного експерта № 806 від 02.09.2019, плями на шкірі рук, ніг, грудей зліва та синці на руках, які утворились від неодноразової дії тупих предметів, при контакті з такими та відносяться до легкого ступеня тяжкості.
Крім цього, ОСОБА_5 , 24.08.2019 близько 19.00 год., знаходячись неподалік готелю «СВ», який розташований на вул. Пилипа Орлика, 5«б» у м. Львові та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після словесного конфлікту, який раптово виник між ним та ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_10 та який переріс у шарпанину між ними, маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, своєю правою рукою схопив ОСОБА_10 за ліву руку в ділянці плеча, міцно стиснувши її, чим спричинив, згідно висновку судово-медичного експерта № 807 від 02.09., синці на лівій руці, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, могли виникнути від дії пальців рук людини та відносяться до легкого ступеня тяжкості. Після цього, умисно штовхнув потерпілу ОСОБА_10 , що призвело до падіння останньої спиною на асфальтове покриття, внаслідок удару об яке потерпілій ОСОБА_10 заподіяно, згідно з висновком судово-медичного експерта №807 від 02.09.2019, переломовивих куприка, який за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, синець на правій сідниці, який відноситься до легкого ступеня тяжкості. Переломовивих куприка та синець на правій сідниці утворились від дії тупого предмета, при контакті з таким, могли виникнути при падінні.
Крім цього, ОСОБА_5 , 24.08.2019 близько 19.00 год., знаходячись неподалік готелю «СВ», який розташований на вул. Пилипа Орлика, 5«б» у м. Львові та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після словесного конфлікту, який раптово виник між ним та ОСОБА_10 та який переріс у шарпанину між ними, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, своєю ногою наніс один удар в ділянку живота малолітньому сину останньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого малолітній потерпілий ОСОБА_11 упав на землю, чим спричинив згідно висновку судово-медичного експерта № 808 від 02.09.2019, плями на шкірі лівої руки, живота сліди загоєних саден, синець на лівій руці, які утворились від неодноразової дії тупих предметів, при контакті з такими та відносяться до легкого ступеня тяжкості.
На вирок суду захисник ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову, а саме: відмовити потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у задоволенні цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди та відшкодування витрат на правничу допомогу, та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 .

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що частково задовольнивши цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правничу допомогу, суд не обґрунтував жодним чином таке своє рішення. Окрім того, апелянт вказує, що у цивільних позовах відсутні лікарські призначення, які підтверджують необхідність придбання лікарських засобів, чеки яких долучені до цивільного позову. Захисник звертає увагу на відсутність експертної оцінки пошкодженого одягу, вартості послуг лікаря-психолога, а також акта виконаних робіт на надання правничої допомоги.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_12 , потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 в судове засідання не прибули, про поважні причини неприбуття суду не повідомили, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, а також про правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України, призначення покарання в апеляційній скарзі не оспорюється.
Щодо апеляційних вимог захисника, то такі слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх малолітньому синові ОСОБА_11 внаслідок вчинення щодо них протиправних дій завдано матеріальної шкоди, яка включає витрати на медичну допомогу та лікування, а також відшкодування вартості пошкодженого одягу та взуття.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мають право на відшкодування завданої матеріальної шкоди і розмір відшкодування таких витрат встановлено судом першої інстанції правильно.
Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Винними діями ОСОБА_5 потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх малолітньому синов ОСОБА_11 заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях (фізичних, душевних), що їх зазнали потерпілі у зв`язку із побиттям та завданням тілесних ушкоджень, заподіяні травми не дають можливості виконувати потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на належному рівні їх роботу, вимушених негативних змін у їх житті, необхідністю докладання значних зусиль та часу для покращення свого стану.

З урахуванням наведеного, характеру та обсягу завданих потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 моральних страждань, їх тривалості, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову потерпілих: стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 2 000 грн відшкодування моральної шкоди в розмірі та на користь потерпілої ОСОБА_10 5 000 грн відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру стягнення з ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди й доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими.

Зменшення розміру відшкодування моральної шкоди (про що просить апелянт) не можна вважати достатньою сатисфакцією за отримані потерпілими страждання.

Крім того, положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного вище Закону).

Як вбачається з матеріалів провадження 29 серпня 2019 року між потерпілим ОСОБА_9 та ТзОВ «Центр надання правової допомоги захисту прав» в особі директора ОСОБА_13 укладено договір № 29081901 про надання правової допомоги/юридичних послуг.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного Договору після внесення замовником передплати в розмірі повної вартості послуг відповідно до п.3.1 та 3.2 цього Договору виконавець зобов`язаний приступити до надання юридичних послуг/правової допомоги.

Пунктом 3.1 передбачено, що розмір оплати за виконання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п.1.2 Договору становить 5 000 грн і виплачується замовником в строк до 09 вересня 2019 року.

Відповідно до Акта наданих послуг № 29081901 від 16 вересня 2019 року виконавцем надано замовнику у повному обсязі послуги із дотриманням умов вищезгаданого Договору на загальну суму 5000 грн.

При цьому, як вбачається з акта наданих послуг, такі надавалися як потерпілому ОСОБА_9 , так і потерпілій ОСОБА_10 у рівних обсягах.

Отже, рішення суду про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 понесених ними процесуальних витрат на загальну суму 5 000 грн (по 2 500 грн кожному) у кримінальному провадженні ґрунтується на вимогах закону і є правильним, оскільки доказами підтверджується надання адвокатом правничих послуг у справі № 466/9238/19 саме на цю суму.

Суд апеляційної інстанції вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Апеляційна скарга не містять правових підстав для зміни вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою. Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 09 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4