Єдиний унікальний номер № 285/544/21
Провадження № 1-кп/0285/217/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді………...…... ОСОБА_1 ,
секретаря………….................. ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора……………………. ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
кримінальне провадження №0000027 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,

який не працює, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей,
який проживає по АДРЕСА_2 і,
раніше судимого 23.03.2022 за ст.126-1 КК України до 2 місяців арешту (звільнений 28.06.2022 по відбуттю строку покарання),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 систематично, в період часу із 13 квітня 2020 року по 12 січня 2021 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчиняє домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 .
Так, ігноруючи факти притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, та вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_5 безпричинно, умисно, систематично, не маючи підґрунтя, вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_6 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні.
За вчинення насильства в сім`ї протягом вказаного періоду часу на ОСОБА_5 неодноразово було складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, за якими постановами Новоград-Волинського міськрайонного суду в Житомирській області його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Не зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_5 на шлях виправлення не стає та продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 .
Так, 09 січня 2021 року у вечірню пору доби, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, перебуваючи в будинку по АДРЕСА_2 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, безпідставно створив словесний конфлікт зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , в ході якого словесно її ображав, наніс їй один удар металевим рівнем в область кисті правої руки, чим вчинив фізичне та психологічне насильство.
Крім того, 11 січня 2021 року близько 19 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку по АДРЕСА_2 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, знову створив словесний конфлікт зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 на ґрунті сімейно-побутових відносин, в ході якого розбив посуд, пошкодив дерев`яний шкаф та в подальшому створив словесний конфлікт, який супроводжувався словесними образами та погрозами фізичною розправою відносно останньої, чим вчинив психологічне насильство.
Не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої систематичні неправомірні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 12 січня 2021 року у вечірню пору доби, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до своєї співмешканки ОСОБА_6 за адресою по АДРЕСА_2 та створив словесний конфлікт з нею, який супроводжувався словесними образами, погрозою фізичною розправою ОСОБА_6 , чим вчинив психологічне насильство.
Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зазнала погіршення якості життя, а також психологічних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування що викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, не заперечив проти часу, дати, місця і способу його вчинення. Свою вину визнає повністю, щиро кається, згоден з кваліфікацією своїх дій, не заперечує з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України. В обвинувальному акті усі обставини викладено вірно.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявлятиме, при призначенні покарання просить суворо не карати, не позбавляти обвинуваченого волі (а.с 50).

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів.

Позиція обвинуваченого щодо розгляду справи в скороченому порядку є добровільною, зумовленою виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_5 та його умисні дії, які виразилися у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного, психологічного насильства відносно ОСОБА_7 , з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та шкоди здоров`ю потерпілої, кваліфікує за ст.126-1 КК України

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Володіна проти РФ від 09.07.2019, Левчук проти України від 03.09.2020 зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких; його характер та важливість проблеми домашнього насильства і дискримінаційного ефекту, який насильство справляє на жінок; дані про особу винного, який вину визнав та усвідомив протиправність своїх дій, однак раніше судимий за вчинення злочину, пов`язаного із домашнім насильством. Також за місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, ніде не працює; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Суд враховує позицію потерпілої, яка не наполягає на суворій мірі покарання обвинуваченому, та положення ст.ст.50, 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді арешту, в межах санкції ст.126-1 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Підстав для звільнення від відбування покарання судом не вбачається.
Суд вважає, що обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого, не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України.
Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Арешт на майно не накладався.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1