Справа № 308/4767/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/256/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 зі змінами першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_9
встановила:

цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України та ч.2 ст. 342 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 342 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст. 345 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 15.02.2019 року по 22.11.2019 року, з розрахунку, що один день попереднього утримання дорівнює одному дню відбування покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_8 тримання під вартою скасовано та звільнено його з-під варти у залі суду.
Вирішено питання про речові докази.
За вироком місцевого суду, 10 березня 2018 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_10 , знаходячись на тротуарній доріжці навпроти будинку АДРЕСА_2 , з хуліганських мотивів, вступив у словесну перепалку, яка супроводжувалась нецензурною лексикою, із працівниками Управління патрульної поліції в Закарпатській області та слідчо - оперативною групою Ужгородського відділу поліції під час проведення останніми огляду місця події за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
З метою недопущення перешкоджання проведення огляду місця події, органами поліції в особі оперуповноваженого ВКП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_11 , будучи у форменому одязі, представившись ОСОБА_10 , повідомив останньому про проведення слідчої дії та надав усну вимогу, згідно із вимог Закону України «Про Національну поліцію», про припинення здійснення перешкоджання працівникам поліції своїх службових обов`язків, попередивши при цьому, про відповідальність за вчинення подібних дій.
Однак, ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання - нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки в суспільстві, перешкоджаючи нормальній діяльності правоохоронних органів, нехтуючи їх авторитетом, обома руками штовхнув оперуповноваженого ОСОБА_11 в область грудей.
У зв`язку з цим, працівниками поліції, у відповідності до Закону України «Про Національну Поліцію», було прийнято рішення, про застосування до ОСОБА_10 спецзасобу у вигляді кайданків. Разом з тим, ОСОБА_10 чинив фізичний опір працівникам поліції, що проявлялось у відмові добровільно надати руки за спину для одягання кайданків, а також здійснення різких рухів головою та іншими частинами тіла.
В ході активної фізичної протидії здійсненню органами поліції покладених на них службових обов`язків, ОСОБА_10 наніс один удар потилицею в область обличчя працівника патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції ОСОБА_12 , тим самим, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вчинення опору працівникам правоохоронного органу, після того, як ОСОБА_10 одягли на руки кайданки, діючи з прямим умислом, наніс своєю лівою ногою в область правої гомілки оперуповноваженого ВКП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_11 , тим самим, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, без короткочасного розладу здоров`я.
Згідно із висновку судово - медичної експертизи № 137 від 13.03.2018, на тілі ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців на шкірних покривах спинки носа більше зліва, нижньої третини лівого стегна по внутрішній поверхні на фоні якого вертикально розташоване садно. Згідно даних медичної довідки з травмпункту УЦМКЛ та рентген знімку у нього виявлено: «ЗЧМТ. Перелом кісток носа без зміщення. Садна внутрішньої поверхні нижньої третини лівого стегна».
Тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могла бути голова сторонньої людини при цьому потерпілий міг знаходитися, як у вертикальному або близькому до нього положенні так і у горизонтальному або близькому до нього положенні повернутий обличчям до джерела спричинення. За давністю виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, що мала місце 10.03.2018 і не суперечать обставинам справи. Виключена можливість, виникнення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння і удару об тверде покриття.
Тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток спинки носа потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6-ти, але менше 21-го дня і за цією ознакою, згідно з п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров я.
Згідно із висновку судово - медичної експертизи № 139 від 13.03.2018 на тілі ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах середньої третини правої гомілки по передній поверхні. Вищевказане тілесне ушкодження виникли в наслідок дії тупих твердих предметів по механізму дії, якими могли бути обуті ноги сторонньої людини, при цьому потерпілий, найбільш імовірно міг знаходитися, у вертикальному або близькому до нього положенні повернутий передньою поверхнею тіла до джерела спричинення. За давністю виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, що мала місце 10.03.2018 і не суперечать обставинам справи. Малоймовірно, виникнення даного тілесного ушкоджень внаслідок падіння і удару об тверде покриття.
Тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і за цією ознакою, згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, їх слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
Своїми умисними діями, ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, та ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Крім того, ОСОБА_13 , 15 лютого 2019 року близько 14 години 55 хвилин, знаходячись в службовому автомобілі патрульної поліції, навпроти багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , діючи повторно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, керуючись хуліганським мотивом та маючи на меті перешкодити працівникам правоохоронного органу виконати свої службові обов`язки, будучи згідно протоколу медичного освідчення №151 від 15.02.2019 в стані алкогольного сп`яніння, наніс легкі тілесні ушкодження поліцейському взводу № 2 роти № 4 Управління патрульної поліції в Закарпатській області капралу поліції ОСОБА_14 у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, чим перешкодив нормальній діяльності правоохоронного органу - Національній поліції України, та завдав шкоди авторитету Національної поліції України.
Вказане знайшло своє відображення в тому, що під час того, як потерпілий ОСОБА_14 разом з лейтенантом поліції ОСОБА_15 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_16 , належним чином представившись, будучи у форменному одязі, виконуючи свої службові обов`язки, помістили ОСОБА_13 на заднє сидіння службового автомобіля для подальшого перевезення до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для з`ясування обставин події за повідомленням гр. ОСОБА_17 про домашнє насильство за адресою АДРЕСА_1 з боку громадянина ОСОБА_13 , останній, знаходячись на задньому сидінні службового автомобіля, умисно наніс один удар головою в область обличчя поліцейському УПП Закарпатської області капралу поліції ОСОБА_14 , а саме в ніс, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою носу, переламу кісток носа без зміщення кісткових відламків, викривлення перестінку носа вправо з незначним порушенням функції дихання.
Вказаними діями ОСОБА_13 спричинив поліцейському ОСОБА_14 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 55 від 26.02.2019, тілесні ушкодження, які потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці, згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступнею тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тим самим перешкодив нормальній діяльності правоохоронного органу - Національній поліції України, та завдав шкоди авторитету Національної поліції України.
Своїми умисними діями, ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
На цей вирок суду апеляційну скаргу подав заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 . Не оспорюючи в апеляційній скарзі фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор просить скасувати вирок у частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст. 342 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі, а за ч.2 ст. 345 КК України - у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі. У решті вирок суду просить залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог прокурор покликається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що допущено порушення вимог ст.ст. 50, 65 КК України. Апелянт вказує, що роблячи висновок про можливість звільнення ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням суд першої інстанції покликався виключно на ті пом`якшуючі покарання обставини, що були враховані ним при призначенні основного покарання за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України. Крім цього, суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття, оскільки у даному випадку відсутні обставини на підтвердження факту наявності у обвинуваченого щирого каяття. Поза увагою суду першої інстанції залишено ті обставини, що ОСОБА_13 під час розгляду судом кримінального провадження за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 245 КК України щодо нього за епізодом від 18 березня 2018 року, повторно 15 лютого 2019 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив опір та заподіяв тілесні ушкодження працівнику правоохоронного органу. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні, корисливі злочини, не працевлаштований. За таких обставин, апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_13 без ізоляції від суспільства.
Перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 подав зміни до поданої заступником прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 апеляційної скарги, просить оскаржуваний вирок скасувати, матеріали кримінального провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказує, що подану апеляційну скаргу вважає обґрунтованою, однак на даний час виникла необхідність у її зміні.Зазначає, що підтримуючи вказані у мотивувальній частині апеляційної скарги доводи, в тому числі про неправильне застосування ст.75 КК України, слід зазначити, що у наведеному в ч. 2 ст. 420 КПК України вичерпному переліку підстав для ухвалення свого вироку судом апеляційної інстанції, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не є підставою для ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу з доповненнями слід задоволити частково виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 404 КПК України внесення до апеляційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища обвинуваченого, за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України, до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком. Суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку. Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком в даному випадку, слід вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням.
Встановлено, що ОСОБА_8 раніше судимий відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду від 07 листопада 2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Всупереч вищенаведеному суд, при призначенні покарання ОСОБА_8 призначаючи покарання за ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України не врахував наведеного вище вироку стосовно останнього.
Колегія суддів, звертає увагу, що суд першої інстанції призначаючи покарання, не врахував, що ОСОБА_8 притягувався до кримінальної відповідальності з застосуванням ст. 75 КК України, посилання, в рішенні суду, як на можливість відбування покарання без ізоляції від суспільства, викладені загальними формулюваннями про звільнення від відбування покарання, належним чином не вмотивовані.
Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевказане, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню та відповідно слід призначити новий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду необхідно розглянути справу відповідно до вимог КПК України, з врахуванням доводів, які наведені в апеляційній скарзі зі змінами та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 зі змінами першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 задоволити частково, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2019 року відносно ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4