СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/7474/22
пр. № 1-кп/759/1057/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2022 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за № 0000915, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2022, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, Глухівського району, місто Глухів, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого - 22.03.2021 Деснянським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, до 80 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим 22.03.2021 Деснянським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, до 80 годин громадських робіт, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.
Король ОСОБА_7 , 22.04.2022 приблизно о 04 годині, в умовах воєнного стану, знаходячись на території станції технічного обслуговування по вул. Святошинській, 23 в м. Києві, повторно, таємно викрав мобільний телефон «Appel iPhon 11 128 GB», який належить ОСОБА_8 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 24 395 гривень.

Згідно указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану України» із 05. год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб.

21.04.2022 ОСОБА_9 прибув на територію станції технічного обслуговування, яка розташована по вул. Святошинській, 23 в м. Києві, де тривалий час підробляв механіком. Цього ж дня, приблизно о 22 годині він разом з напарниками ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вирішили відпочити в салоні автомобіля «Geeli М Grand», який знаходився на сервісному обслуговуванні. При цьому, ОСОБА_8 встановив на лобове скло автомобіля, для перегляду фільму свій мобільний телефон. В свою чергу, ОСОБА_9 , знаходячись в салоні зазначеного автомобіля, з метою покращення свого матеріального становища, скориставшись тим, що напарники міцно заснули, вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_8 .

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , продовжуючи знаходитись в салоні службового автомобіля, що розташований на станції технічного обслуговування по вул. Святошинський, 23 в м. Києві, пересвідчившись, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, викрав з лобового скла автомобіля чуже майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон «Appel iPhon 11 128 GB», imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 24 395 гривень.

Таємно викравши чуже майно, ОСОБА_9 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, пояснив, що дійсно 22.04.2022 знаходячись у скрутному матеріальному становищі, вирішив здійснити крадіжку для покращення свого матеріального становища. Так, у цей день, вночі знаходячись в салоні службового автомобіля, що перебував на станції технічного обслуговування по вул. Святошинський, 23 в м. Києві, скориставшись тим, що його співробітники ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , заснули, узяв із панелі вказаного службового автомобіля мобільний телефон «Appel iPhon 11 128 GB», що належав ОСОБА_8 та з викраденим телефоном залишив територію станції технічного обслуговування по АДРЕСА_2 .

У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати, зазначив, що мобільний телефон ним добровільно було передано працівникам поліції.
Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.
Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані правильно.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання, судом визнає повторність вчинення злочину.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його молодий вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, а також враховує, що згідно вимоги Сектора інформаційної підтримки Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 25.04.2022 №1598/125-125/54/08-2022 покарання призначене вироком Деснянського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, у виді 80 годин громадських робіт, обвинуваченим відбуто у повному обсязі та його знято з обліку Глухівського міськрайонного ГРС філії ГУ «Центр пробації».
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, зважаючи на те, що існують обставини, які пом`якшують покарання та наявна обставина, яка його обтяжує, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

На переконання суду саме таке покарання, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до правил ч. 1 ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід зарахувати строк тримання під вартою, у даному кримінальному провадженні з 30.06.2022 по 01.07.2022 з розрахунку де 1 дню тримання під вартою відповідає 1 день позбавлення волі.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався, клопотань про його обрання від прокурора не надійшло.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з момету фактичного затримання.
Зарахувати до вказаного строку термін попереднього ув`язнення з 30.06.2022 по 01.07.2022 у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався.
Речові докази:
- мобільний телефон «Appel iPhon 11 128 GB», imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 24 395 гривень повернутий під розписку потерпілому ОСОБА_8 залишити у його власності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Арешт майна, у кримінальному провадженні не накладався.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому, надіслати потерпілому.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1