ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2022 Справа №607/10935/22 Провадження №1-кп/607/1471/2022 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000922 від 01.07.2022 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працюючого, у відповідності до ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. При цьому, згідно із ч.10 ст.62 цього ж Закону поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу. Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Так, 01.07.2022 близько 20-ої год. поліцейський взводу №1 роти №4 УПП в Тернопільській області ДТП сержант поліції ОСОБА_6 спільно із інспектором УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_7 , згідно графіку заступили на чергування у складі екіпажу «Юпітер-101» у форменому одязі із спецзасобами та табельною вогнепальною зброєю. Під час несення служби, поступило повідомлення від екіпажу «Юпітер 201» про те, що їм потрібна допомога у парку «Сопільче» (Топільче) в м.Тернополі, оскільки ними був виявлений чоловік, який поводить себе агресивно та не реагує на їх законні вимоги. Отримавши вказане повідомлення, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_8 прибули на вказану адресу.

Перебуваючи у парку «Сопільче» (Топільче) в м.Тернополі, працівниками патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було виявлено ОСОБА_3 , який поводив себе агресивно, не виконував законних вимог працівників поліції, нецензурно виражався та відмовився показувати вміст поліетиленового пакету, який утримував в руках, при цьому розмахував ним. В подальшому ОСОБА_3 почав скорочувати відстань до працівників поліції та наблизився до ОСОБА_6 , який відштовхнув його від себе. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_6 фізичного болю та тілесних ушкоджень, під час виконання ним службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 01.07.2022 близько 20 год. 25 хв., перебуваючи у парку «Сопільче» (Топільче) в м.Тернополі, ОСОБА_3 умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку голови зліва поліцейському взводу №1 роти №4 УПП в Тернопільській області ДПП сержанту поліцій ОСОБА_6 , в результаті чого, завдав останньому фізичного болю та спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки лівого ока, що поширюється на виличну ділянку, садно бокової стінки носа, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995). В результаті злочинної діяльності ОСОБА_3 порушено суспільні відносини, які забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади, особисту недоторканість поліцейського Управління патрульної поліції департаменту патрульної поліції в Тернопільській області сержанта поліції ОСОБА_6 під час виконання ним своїх службових обов`язків, передбачених Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 1993 із відповідними змінами.

За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України визнав повністю, показавши, що дійсно 01.07.2022 близько 20 год. 25 хв., перебуваючи у парку «Сопільче» (Топільче) в м.Тернополі, умисно наніс один удар кулаком в ділянку голови працівнику поліції ОСОБА_6 . Поряд з цим, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненому щиро розкаявся, зазначивши, що примирився із потерпілим, шкодує про скоєне, а також вибачився перед потерпілим.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтвердив обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення щодо нього, викладені в обвинувальному акті. Також зазначив, що вибачив обвинуваченому, жодних претензій до нього немає, а тому просив його суворо не карати.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 . При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_6 та дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.66 КК України, є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує особу винного, який має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у відповідності до ст.89 КК України не судимий.

Крім того, суд не залишає поза увагою й позицію щодо покарання висловлену в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_6 , думка якого хоча і не має переважного значення при прийнятті рішення щодо покарання, втім не може бути залишена без належної уваги та оцінки і безумовно підлягає врахуванню в сукупності з іншими обставинами.

Окремо суд враховує й поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду, яка наповнена критичною оцінкою вчиненого та висловленням жалю з приводу вчиненого, а також демонстрацією готовності нести відповідальність за вчинене (повне визнання вини, належна процесуальна поведінка).

З огляду на викладене та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та враховуючи, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.345 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 рік.

Підстав для застосування ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною статтею можуть бути застосовані.

Окрім того, із урахуванням обставин даної справи, особи обвинуваченого, який щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим, беручи до уваги відсутність обтяжуючих обставин, примирення з потерпілим, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ст.75 КК України й звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України. З метою додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання у даному випадку, на думку суду, можливо досягти мети заходу примусу без ізоляції ОСОБА_3 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку тривалістю 1 рік, який буде достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення, а покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України дозволить здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.75 КК України, суд, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину, взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, під час судового розгляду дав детальні показання щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення, висловив жаль з приводу скоєного, з потерпілим прмирився.

На думку суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 28.07.2022 щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Надалі ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2022 щодо ОСОБА_3 продовжено строк тримання під домашнім арештом до 23 год. 59 хв. 18.11.2022 із забороною залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. та на цей же строк покладено обв`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

За наведеного та враховуючи відсутність існування на даний час ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 28.07.2022 у даному кримінальному провадженні, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Судом також встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Відповідно до ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 28.07.2022 у кримінальному провадженні №0000922 від 01.07.2022, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1