ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1431/22 Справа № 932/5995/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 вересня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольск, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000765 від 29.07.2021 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ..
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб за місцем тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , заборонивши йому залишати це житло цілодобово.
Для виконання застосованого запобіжного заходу покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , такі обов`язки: прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; у разі зміни місця проживання повідомляти про це слідчого, прокурора чи суд.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував вік підозрюваного, наявність постійного місця проживання, вчинення злочину уперше та відсутність судимості. Також слідчим суддею враховано послаблення позиції сторони обвинувачення та не доведеність обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 307 КК України.
Слідчий суддя, прийшов до висновку, що прокурором не доведено, що жоден з інших запобіжних заходів не зможе запобігти ризику переховування та вчинення нового злочину. Слідчий суддя вважав, що перебування особи під домашнім арештом, із забороною залишати житло цілодобово, зможе унеможливити реалізацію ризиків та забезпечить дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки та виконання обов`язків.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу якою обрати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.
Вважає, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, остільки в клопотанні слідчого, з урахуванням вимог ст.ст.184, 178 КПК України, вказані також і інші підстави для обрання запобіжного заходу, їх наявність обґрунтована матеріалами кримінального провадження, які було долучено до матеріалів щодо обрання запобіжного заходу, але слідчий суддя не звернув належної уваги.
На думку прокурора, ризики є доведеними в повній мірі, та слідчим суддею не було обґрунтовано щодо відсутності ризику переховування від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили рішення слідчого судді залишити без змін.
Прокурор в апеляційному суді підтримала вимоги апеляційної скарги, та просила її задовольнити.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Слідчий суддя, окрім обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, дійшов висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктом 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому вважав за можливе запобігти встановленим ризикам, застосувавши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, не може погодитись з рішенням слідчого судді, що для запобігання встановленим ризикам запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як слідує з матеріалів клопотання, в провадженні Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості перебуває кримінальне провадження № 0000765 від 29.07.2021 року, в межах якого зокрема ОСОБА_7 31 серпня 2022 року повідомлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, а саме за незаконне придбання та зберіганні особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту і незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Стосовно обґрунтованості підозри.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 про причетність до його вчинення підтверджуються матеріалами провадження та підозра обґрунтована достатніми доказами для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи обґрунтованість підозри, зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини та критеріїв її визначення. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Таким чином, висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України є правильними, з ними погоджується і суд апеляційної інстанції та такі висновки не оскаржуються в апеляційній скарзі прокурором.

В той же час, колегія суддів, зважаючи на незначну тривалість досудового розслідування та необхідність проведення в межах даного кримінального провадження низки слідчих та розшукових дій, вважає передчасними висновки слідчого судді в тій частині, що підозра ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України є необґрунтованою, оскільки кількість та спосіб фасування наркотичного засобу, за наявності інших прямих чи непрямих доказів, можуть вказувати на наявність у ОСОБА_7 мети на її збуту, що є предметом доказування під час розгляду кримінального провадження за умови пред`явлення обвинувачення за цим Законом.

Щодо обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбачених у п. п. 1, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме з метою запобігання спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється.

Як слідує з оскарженої ухвали слідчий суддя вважав доведеними ризики переховування від органів досудового розслідування та суду та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, тобто ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що слідчим та прокурором не доведено і не розкрито існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стосовно обґрунтованості ризику переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та/або суду, то апеляційний суд вважає його доведеним, при цьому зважає на тяжкість кримінальних правопорушень та суворість покарання у виді позбавлення волі до десяти років, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у їх вчиненні.

Оцінюючи вищезазначені обставини, апеляційний суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії», № 33977/96, рішення від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є цілком обґрунтованим, оскільки ОСОБА_7 хоча раніше і не судимий, однак обґрунтовано підозрюється у вчиненні декількох тяжких злочинів, офіційно не працевлаштований, тобто не має стабільного та легального джерела доходу, що може вказувати на продовження ним злочинної діяльності з метою отримання прибутку.

Стосовно недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд при перевіряючи обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри та наявності ризиків, враховує, що ОСОБА_7 не одружений, на утриманні непрацездатних дітей або батьків не має, зареєстроване місце проживання є віддаленим від місця проведення досудового розслідування, не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, які б стримували його від переховування або забезпечували б його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що вищезазначені обставини, викладені в оскарженій ухвалі, проте не отримали належної оцінки слідчим суддею, що потягло помилкове рішення в частині обраного виду запобіжного заходу необхідного для запобігання, встановленим ризикам, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Таким чином, для нівелювання встановлених ризиків у виді переховування від органу досудового розслідування та/або суду та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення необхідним та достатнім буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. (ч. 3 ст. 183 КПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладені положення закону та майновий стан підозрюваного, апеляційний суд вважає, що застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативного запобіжного заходу, буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та запобігання встановленим ризикам.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вона підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст.ст. 303, 404,405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 вересня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України скасувати.
Постановити нову, якою клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ,- задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 жовтня 2022 року включно, з можливістю внесення застави.
Визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 208 000 гривень двісті вісім тисяч гривень, 00 коп.), які можуть бути внесені підозрюваним, обвинуваченим або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному судом розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При внесенні суми застави у визначеному судом розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_7 , покласти наступні обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, документи що дають право на виїзд з України, та в`їзд в Україну.
З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено о 12 годині 50 хвилин 29 вересня 2022 року, в приміщенні Дніпровського апеляційного суду.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4