Справа № 297/109/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/439/21, за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.07.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, непрацюючий, судимий: 07.10.2019 Берегівським районним судом Закарпатської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 02 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України; 17.09.2020 Берегівським районним судом Закарпатської області переглянуто вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.10.2019 та призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки, замінено на покарання у виді обмеження волі на строк 04 (чотири) роки; 01.12. 2020 Берегівським районним судом Закарпатської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді арешту на строк 02 (два) місяці, засуджений:

- за ст.126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.
З вироку вбачається, що згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України за таких обставин.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 , будучи раніше судимим вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 01.12.2020 за ч.1 ст.309 КК України до двох місяців арешту на шлях виправлення не став і вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.
Так, ОСОБА_8 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї дружини, що призвело до психологічних страждань останньої. А саме, ОСОБА_8 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до своєї дружини ОСОБА_9 , дії виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні. Тим самим викликав у неї побоювання за свою безпеку та життя, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю, що виразилось у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій.

-2-

02. 09. 2020 близько 01 год. 30 хв., 06. 11. 2020 близько 01 год., 15. 01. 2021 близько 09 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_2 , маючи умисел спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_10 , а саме: словесно ображав нецензурними висловлюваннями, погрожував фізичною розправою, принижував людську честь та гідність, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 психологічні страждання.
Таким чином, у період часу з 02.09.2020 по 15.01.2021 ОСОБА_8 , будучи неодноразово, а саме 17.09.2020 та 18.11.2020 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства стосовно своєї дружини ОСОБА_9 , діючи умисно протягом тривалого часу систематично вчиняв домашнє насильство щодо останньої, яке виразилося у психологічному насильстві, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 систематичні психологічні страждання, завдаючи шкоди її психічному здоров`ю, що призвело до емоційної залежності ОСОБА_9 , погіршення якості її життя та періодично виникаючих емоційних переживань негативного спектру: тривоги, страху, приниження та сорому.
Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини, доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує на те, що суд при призначенні покарання не врахував положення ст.65 КК України, а також те, що ОСОБА_8 характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, утриманців не має, не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи. Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_8 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, а тому призначене судом покарання є недостатнім для його виправлення й перевиховання. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст.126-1 КК України у виді арешту на строк 06 (шість) місяців. Окрім того, в апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність вироку у зв`язку з недотриманням судом першої інстанції вимог ст.374 КПК України щодо обов`язку суду сформулювати обвинувачення, визнане судом доведеним.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, захисника, потерпілого, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді про зміст вироку, промову прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч.2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

-3-

За результатами апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог КПК України, які у відповідності до положень ст.412 КПК України тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції з огляду на таке.
Положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст.374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винуватою зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшують або обтяжують покарання.
Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції не дотримався, що у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК України, тягне за собою скасування вироку.
Апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора в частині істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які полягають у тому, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення визнане судом доведеним.
Положеннями ч.1 ст.91 КК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченій. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в його діях інкримінованого кримінального правопорушення та визнав його винним за вказаною нормою кримінального закону.

-4-

Разом з тим, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, оскільки суд не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише зазначив, що ОСОБА_8 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, що встановлено досудовим розслідуванням, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.
З огляду на вищезазначене, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення, зокрема у зв`язку з відсутністю чіткого формулювання обвинувачення за ст.126-1 КК України, яке визнано судом доведеним, викликає обґрунтовані сумніви щодо правильності висновків суду щодо наявності в діях обвинуваченого конкретного кримінального правопорушення, а тому вирок суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.
Колегія суддів звертає увагу на те, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.01.2016 по справі №5-98км16; в постанові Верховного Суду від 01.03.2018 у справі №466/9158/14-к ; постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №521/11693/16-к.
Таким чином, допущені місцевим судом порушення вимог ст.374 КПК України не можуть бути усунені шляхом зміни вироку або шляхом ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до вироку суду, зокрема його мотивувальної частини, не вбачається, які обставини, який обсяг обвинувачення було встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.
Апеляційний суд вважає, що відсутність формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду в оскаржуваному вироку, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст.42 КПК України, що в силу положень ст.412 цього Кодексу також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст.ст.409,412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду кримінального провадження, вирок суду підлягає скасуванню.
Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст.ст.2,7,9,409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
При цьому, апеляційний суд враховує положення ч.1 ст.412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Водночас згідно положень п.1 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другою статті 412 цього Кодексу.
-5-

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.
Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч.1 ст.9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
В той же час, у відповідності до положень ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Інші доводи сторін, зокрема, прокурора, які стосуються застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, мають бути враховані судом під час нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону, ретельно дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам з урахуванням позиції сторін обвинувачення та захисту з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404,405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.07.2021 щодо ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала Закарпатського апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: