Справа № 944/4714/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/959/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2022 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
адвоката ОСОБА_6 ,

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою клопотання старшого слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000670 від 30.08.2022, за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України задоволено.
Накладено арешт на автомобіль марки «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30.04.2022 та одну пару ключів, які належать ОСОБА_7 у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.
Контроль за виконанням ухвали доручено старшому слідчому СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_9 .
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2022 року скасувати і постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, оскільки арешт на майно ОСОБА_7 було накладено необґрунтовано і без належно обґрунтованої правової підстави.

Вказує, що подане старшим слідчим клопотання і постановлена за результатами його розгляду ухвала слідчого судді про арешт майна не є вмотивованими, обґрунтованими та не відповідають вимогам закону.

Вважає, що в клопотанні і оскаржуваній ухвалі стверджується, що арештоване майно є речовими доказами у справі і що ОСОБА_7 може бути причетною до вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України. Разом з тим, ОСОБА_7 не є підозрюваною чи обвинуваченою в межах цього кримінального провадження.

Наголошує, що в оскаржуваній ухвалі не мітиться посилання на будь-який доказ, який би свідчив, що належний їй на праві власності автомобіль, на який було накладено арешт відповідає критеріям, визначений ст. 98 КПК України.

Зазначає, що старший слідчий у клопотанні зазначив, що у зазначеному автомобілі може зберігатися підроблена документація, однак це не відповідає дійсності. Вважає, що вилучення будь-яких необхідних слідству для ефективного досудового розслідування документів може відбуватися без накладення арешту на автомобіль ОСОБА_7 .

Звертає увагу, що від часу тимчасового вилучення та накладення арешту на належний ОСОБА_7 автомобіль жодних слідчих дій з ним проведено не було.

На думку апелянта, з моменту тимчасового вилучення можна було провести всі необхідні слідчі дії відносно цього майна, якщо такі необхідні, старший слідчий не конкретизувала, які саме слідчі дії необхідно було провести і що саме в їх результаті необхідно встановити саме в межах кримінально-правової кваліфікації за ч.2 ст. 332 КК України.

Зауважує, що вказаний автомобіль не може бути використаний в якості доказу для доведення обставин в ході розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, оскільки він використовувався виключно в приватних цілях ОСОБА_7 як засіб пересування для її сім`ї.

Вказує, що слідчий суддя постановляючи оскаржувану ухвалу всупереч положенням ст. 173 КПК України не з`ясував можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, але лише встановив, що його визнано речовим доказом постановою старшого слідчого від 29.09.2022.

Акцентує, що слідчим суддею не було враховано п.п.5, 6 ч.2 ст. 173 КПК України, а саме розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Наголошує, що ОСОБА_7 є багатодітною матір`ю, на її утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей : ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вилучений та арештований автомобіль ОСОБА_7 є вкрай необхідним для того, щоб забезпечувати доїзд її дітей до місць навчання, оскільки усі вони проживають разом однією сім`єю в с.Назавизів Надвірнянського району Івано-Франківської області. Крім цього, ОСОБА_7 є особою з інвалідністю 2-ої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та копією довідки МСЕК.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 потребує стороннього догляду, їй протипоказана фізична праця, а тому позбавлення її права користуватись належним їй автомобілем заподіює істотної шкоди її інтересам. Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №169516 від 08.02.2016 року та виписки з історії хвороби №6203 Обласного клінічного онкологічного диспансеру від 07.12.2016 ОСОБА_7 є онкохворою і хворіє на ряд супутніх захворювань.

В обгрунтування пропуску строку апеляційного оскарження покликається на те, що ОСОБА_7 як власник майна на яке було накладено арешт не була присутня при розгляді питання про арешт майна, примірник оскаржуваної ухвали отримано 12 жовтня 2022 року.

Заслухавши доповідача, пояснення третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 щодо законності судового рішення слідчого судді та її заперечення проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею першої інстанції було дотримано в повному обсязі.
Так, згідно з клопотанням, слідчим відділенням Яворівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000670 від 30.08.2022, за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.
В обгрунтування клопотання слідчий покликається на те, що до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с.Назавизів Надвірнянського району Івано-Франківської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка має у власності автомобіль марки «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_1 , у якому може зберігати підроблену документацію.
Згідно витягу з Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» автомобіль марки «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, а також згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30.04.2022, належить ОСОБА_7 .
29.09.2022 на підставі ухвали слідчого судді Яворівського районного суду від 28.09.2022, в с.Назавизів, вул.Грушевського,109 Надвірнянського району, Івано-Франківської області було проведено обшук автомобіля марки «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, та під час вказаного обшуку було виявлено та вилучено автомобіль марки «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30.04.2022 та одну пару ключів до вказаного автомобіля, які в подальшому можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, можуть являтись засобами та знаряддями вчинення кримінального правопорушення.
29.09.2022 постановою старшого слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 вилучені автомобіль марки «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_2 від 30.04.2022 та одну пару ключів, визнано речовими доказами у межах даного кримінального провадження.
Старший слідчий СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області майор поліції ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000670 від 30.08.2022, за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України.
Задовольняючи дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0000670 від 30.08.2022, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.
Окрім того, колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми невраховані апелянтом в його доводах, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог.
При цьому покликання апелянта на те, що накладений арешт є неправомірним втручанням у право власності ОСОБА_7 не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки при накладенні такого враховано «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав власника майна. Крім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності особи та інших майнових прав, а лише тимчасово обмежує їх.
Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.
З огляду на викладене, заявлені апелянтом доводи належними та достатніми доказами не підтверджені.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2022 року про накладення арешту на майно, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: