ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1211/22 Справа № 202/1236/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року у кримінальному провадженні № 0001679 стосовно
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчиненого за наступних обставин.
29 жовтня 2019 року приблизно о 13 годині 50 хвилин, працівниками поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримано орієнтування відносно транспортного засобу - легкового автомобіля марки Lexus, моделі GS 470, н.з.: НОМЕР_1 , який перебуває в розшуку та рухається на розі вул. Б. Хмельницького та пр. Петра Калнишевського м. Дніпро в напрямку вул. Байкальської у м. Дніпро. Відпрацьовуючи орієнтування, екіпажем «Легіон-114» в районі будинку № 27-к, розташованого по пр. П. Калнишевського у м. Дніпро здійснено переслідування та зупинку на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» вказаного транспортного засобу.

Надалі 29 жовтня 2019 року приблизно о 14 годині 05 хвилин зупинивши вказаний транспортний засіб, працівники поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підійшли до водійської двері вказаного транспортного засобу, який на той час знаходився під керуванням ОСОБА_7 , одразу повідомивши про причину зупинки, а саме перебування автомобіля у розшуку та необхідності його вилучення на штрафний майданчик.

У подальшому, 29 жовтня 2019 року приблизно о 14 годині 10 хвилин, у ОСОБА_7 , яка знаходилась на місці водія, фактично керувала вказаним транспортним засобом та не бажала передавати вказаний транспортний засіб працівникам правоохоронного органу, розуміючи те, що працівник поліції ОСОБА_9 , одягнений в «однострій» створює перешкоду для неправомірного залишення місця події, раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , який знаходився при виконанні своїх функціональних обов`язків. В цей момент та час, ОСОБА_7 , перебуваючи за кермом зазначеного транспортного засобу та реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції ОСОБА_9 , одягненому в «однострій», який знаходиться при виконанні своїх функціональних обов`язків, привела двигун свого транспортного засобу в дію, після чого навмисно скерувала транспортний засіб в напрямку працівника поліції ОСОБА_9 , внаслідок чого здійснила наїзд на останнього, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця та саден на лівій нижній кінцівки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дав неналежну правову оцінку доказам, які поклав в основу вироку, зокрема протоколам огляду від 29.10.2019 року, відеозаписам з нагрудних камер поліцейських і з камер «Безпечне місто», які на думку захисника не підтверджують вчинення ОСОБА_7 злочину і навпаки підтверджується відсутність умислу у останньої на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.
На його думку, постановою слідчого CB Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 від 18.10.2019 року про оголошення автомобіля марки Лексус чорного кольору, 2006 року випуску у розшук не підтверджується винуватість ОСОБА_7 , оскільки виходячи із наявних в матеріалах кримінального провадження доказів (адвокатські запити та відповіді на них) вищезазначену постанову у встановленому порядку було зареєстровано та інформацію щодо розшуку автомобіля до інформаційної системи Національної поліції України було внесено через більш ніж 2 години після фактичного затримання автомобіля, а екіпажу патрульної поліції у складі якого перебував потерпілий інформація щодо розшуку вищевказаного автомобіля у визначений законом спосіб не доводилась.
Вважає, що слідчий експеримент є недопустимим та недостовірним доказом, який проведено всупереч вимогам ст. 240 КПК України, а також правилам формальної логіки, оскільки під час слідчого експерименту потерпілий показав, що тілесні ушкодження йому було спричинено колесом автомобіля, яке було встановлено на автомобілі ВАЗ 2108, яке за своїм розміром не є тотожнім із колесом автомобіля Лексус, яким керувала ОСОБА_7 . Крім того під час слідчого експерименту потерпілим не було зазначено якою частиною свого тіла він контактував із травмуючим предметом, яке було їх взаємне розташування.
Також посилається на недопустимість висновку судово-медичної експертизи, оскільки експерт проводив дослідження зі слів потерпілого та без дослідження медичної документації, а сам висновок містить формулювання, які є припущеннями, що недопустимо при винесенні вироку.
Зауважує, що досудовим розслідуванням та судовим розглядом справи не встановлено спосіб заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень, механізм їх утворення та ін. Також, з показань свідків, обвинуваченої та потерпілого не підтверджено умислу ОСОБА_7 на заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник та обвинувачена в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити, вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вирок суду вважав законним і обґрунтованим і просив залишити скаргу без задоволення, а вирок суду без змін.
Потерпілий, будучи повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного перегляду, до зали суду не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про поважність причин неприбуття до суду не надходило у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у його відсутність.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, які за своїм змістом зводяться до неправильної оцінки судом першої інстанції доказів кримінального провадження, перевіривши висновки суду першої інстанції, докази, які суд поклав в основу вироку на підтвердження встановлених ним фактичних обставин кримінального провадження та їх правову оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що такі доводи є необґрунтованими, а вирок суду є законним, обґрунтованим та ухваленим у відповідності до зазначених вище вимог закону, які суд першої інстанції виконав належним чином, з огляду на наступне.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 в його вчиненні, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та ретельно дослідженими судом доказами, вказаними у вироку.
Зокрема, обґрунтовуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 суд послався на показання потерпілого ОСОБА_9 , який, окрім іншого, зазначив, що після зупинення вищезазначеного автомобіля Лексус під керуванням ОСОБА_7 , остання відмовилась надавати будь які пояснення, сіла за кермо автомобіля та завела двигун автомобіля. Коли він, потерпілий підійшов до водійських дверей автомобіля, ОСОБА_7 привела автомобіль у рух, ввімкнула задню передачу, а він почав стукати у вікно, на що спочатку автомобіль під керуванням ОСОБА_7 зупинився, а коли він підійшов ближче автомобіль почав рух вперед, наїхавши йому на гомілку. У зв`язку із чим, він здійснював постріли у задні колеса автомобіля Лексус, але ОСОБА_7 не зупинялась та продовжувала рух, в зв`язку із чим поліцейські почали переслідування автомобіля та затримали його на перехресті з вулицею Байкальською у м. Дніпро. Також потерпілий повідомив, що внаслідок наїзду на нього транспортним засобом під керуванням водія ОСОБА_7 він отримав легкі тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_10 , допитана в суді першої інстанції, підтвердила, що є працівником патрульної поліції, 29 жовтня 2019 року її екіпаж отримав орієнтування з приводу перебування автомобіля Лексус у розшуку. Після чого вони побачили вказаний автомобіль підійшли до водія, яким виявилась ОСОБА_7 та повідомили їй інформацію з приводу того, що автомобіль яким вона керує перебуває у розшуку, та пояснили про необхідність чекати слідчого. Приблизно через 15 хвилин прибув слідчий ОСОБА_12 , підійшов до ОСОБА_7 та почав їй роз`яснювати щодо перебування автомобіля у розшуку та необхідність проїхати до відділення поліції, на що ОСОБА_7 відмовилась, у зв`язку з чим між нею та слідчим виник конфлікт і вона свідок ОСОБА_10 направилась до свого службового автомобіля, з метою заблокувати виїзд автомобіля Лексус. Після чого обвинувачена ввімкнула задню передачу та здійснила маневр заднього ходу автомобіля і одразу ж викрутила кермо та почала рух вперед у бік працівника поліції ОСОБА_9 , який знаходився біля автомобіля. Далі, вона повернулась до службового автомобіля та почула два постріли та автомобіль Лексус, який продовжив рух у напрямку вул. Байкальської, вони почали переслідування автомобіля Лексус, наздогнавши його на світлофорі на вул. Байкальській. У подальшому для ОСОБА_9 , було викликано швидку, оскільки він мав тілесні ушкодження, які отримав внаслідок наїзду на нього автомобілем Лексус під керуванням водія ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_12 , який за змістом дав аналогічні показання з показаннями свідка ОСОБА_10 і потерпілого ОСОБА_9 .

Винуватість ОСОБА_7 також підтверджується письмовими доказами, безпосередньо дослідженими судом першої інстанції, зокрема:

- протоколом огляду від 29 жовтня 2019 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто автомобіль Лексус на вул. Байкальській 7 у м. Дніпро;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13 листопада 2019 року з фото-таблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 повідомив обставини за яких ОСОБА_7 29 жовтня 2019 року скоїла на нього наїзд автомобілем, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження;

- постановою слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_11 від 18 жовтня 2019 року про оголошення автомобіля марки «Лексус» чорного кольору, 2006 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 у розшук.

Також, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3556е від 27 листопада 2021 року у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ледве помітного синця - по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки від середньої та нижньої третини, шести саден - по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки від середньої та нижньої третини (на тлі синця).

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів) можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, або при ударі об такий (такі).

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Виявлені у нього тілесні ушкодження спричиненні в короткий проміжок часу, встановити послідовність їх нанесення не представляється можливим у зв`язку з відсутністю судово-медичних даних.

Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 в області лівої гомілки не суперечить механізму їх утворення на який вказує останній в ході проведення слідчого експерименту за його участю.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження є докази у вигляді відеозаписів з нагрудних камер поліцейських та системи відеоспостереження «Безпечне місто» на яких зафіксовані обставини кримінального правопорушення, які є об`єктивними даними і не залежать від суб`єктивного сприйняття, інтерпретації та відтворення учасниками кримінального провадження.

Так, з відеозапису з нагрудних реєстраторів працівників поліції від 29.10.2019 року, які було оглянуто безпосередньо в суді першої інстанції, зміст яких та правильність викладення яких у вироку перевірено апеляційним судом, з якого вбачається, як працівник поліції намагався зупинити автомобіль Лексус під керуванням водія ОСОБА_7 , стукав їй у вікно, але остання не зважала на дії працівника поліції, здійснила рух автомобілем назад, а у подальшому виїхала на проїзну частину та продовжила рух.

Відеозаписом з камер відео-спостереження системи "Безпечне місто" від 29.10.2019 року, на якому зафіксована факт наїзду автомобіль Лексус під керуванням водія ОСОБА_7 на ногу працівнику поліції ОСОБА_9 .

Усупереч твердженням у поданій апеляційній скарзі місцевий суд, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у сфері службової діяльності.
Переконливих та достатніх доводів, які би ставили під сумнів додержання судом приписів статей 84, 91, 94 КПК України, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння, апеляційна скарга не містить.
Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність умислу ОСОБА_7 на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи, суд при дослідженні доказів має виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Отже, суб`єктивна сторона злочину, проявляється в його об`єктивних ознаках, які має вставити суд під час дослідження доказів на стадії судового розгляду.
Так, з досліджених відеозаписів слідує, що перед автомобілем Лексус під керуванням водія ОСОБА_7 стояв потерпілий ОСОБА_9 , який вийшов з автомобіля патрульної поліції, спілкувався з нею певний час, був одягнений в однострій, однак ОСОБА_7 здала назад, вивернула кермо в бік поліцейського і здійснила рух, наїхавши на ногу поліцейському. Таким чином, дії ОСОБА_7 свідчать про наявність у неї не конкретизованого умислу на спричинення поліцейському тілесних ушкоджень, оскільки вчиняючи правопорушення у такий спосіб, а саме скеровуючи автомобіль в сторону людини (працівника поліції), вона усвідомлювала, не могла не розуміти, небезпечність своїх дій та наслідків у виді заподіяння тілесних ушкоджень.
Стосовно доводів захисту про те, що постановою слідчого CB Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 від 18.10.2019 року про оголошення вищезазначеного автомобіля марки Лексус у розшук не підтверджується винуватість ОСОБА_7 , оскільки вищезазначену постанову у встановленому порядку було зареєстровано та інформацію щодо розшуку автомобіля до інформаційної системи Національної поліції України було внесено через більш ніж 2 години після фактичного затримання автомобіля, а екіпажу патрульної поліції у складі якого перебував потерпілий інформація щодо розшуку вищевказаного автомобіля у визначений законом спосіб не доводилась, то апеляційний суд зазначає наступне.
В матеріалах кримінального провадження є відповідь на адвокатський запит захисника ОСОБА_6 від УПП в Дніпропетровській області від 07.11.2019 року за Вих. № 340ад/41/19/03-2019, в якому зазначено, що згідно з п.п. 3, 6 Розділу ІІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2018 року № 111, наряди поліції з метою отримання завдань для реагування на повідомлення про правопорушення або події забезпечуються планшетними пристроями з програмним забезпеченням інформаційно-телекомунікаціної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІПНП). Поліцейський незалежно від місцеперебування після отримання доручення диспетчера або оперативного чергового щодо реагування на правопорушення або подію зобов`язаний негайно здійснити всі необхідні заходи щодо безумовного виконання такого доручення. Тож, у разі надходження орієнтування під час зміни, інформація особовому складу доводить за допомогою системи ІПНП шляхом спрямування такої інформації на планшетні пристрої, які знаходяться в користуванні поліцейських.
Таким чином, той факт, що вищезазначену постанову про розшук автомобіля було зареєстровано та інформацію щодо розшуку автомобіля до інформаційної системи Національної поліції України було внесено через більш ніж 2 години після фактичного затримання автомобіля, не виключає орієнтування особового складу на розшук автомобіля в інший спосіб, наприклад через чергову частину УПП, які скеровують інформацію через планшетні пристрої поліцейських, тощо.
Крім того, порядок взаємодії між підрозділами Національної поліції, обміну оперативної інформації та порядок її реєстрації не має вирішального значення для даної справи та для наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Статтею 345 Кримінального кодексу України передбачено відповідальність за погрозу або насильство щодо працівника правоохоронного органу і основним безпосереднім об`єктом злочину є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а додатковим обов`язковим об`єктом - психічна та фізична недоторканність працівників правоохоронних органів або їх близьких родичів. Об`єктивна сторона злочину може бути виражена у погрозі знищенням чи пошкодженням майна, вбивством, застосуванні насильства, незалежно від того, чи є погроза дійсною і реальною, а також у заподіянні побоїв, спричиненні тілесних ушкоджень, що пов`язане із виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків, оскільки це має не тільки негативний вплив на психічне та фізичне здоров`я працівника, а й перешкоджає нормальній діяльності правоохоронних органів та підриває їх авторитет.
Доводи захисника, що слідчий експеримент є недопустимим та недостовірним доказом, який проведено всупереч вимогам ст. 240 КПК України, оскільки під час слідчого експерименту потерпілий показав, що тілесні ушкодження йому було спричинено колесом автомобіля, яке було встановлено на автомобілі ВАЗ 2108, яке за своїм розміром не є тотожнім із колесом автомобіля Лексус, яким керувала ОСОБА_7 , апеляційний суд розцінює як такі, що не спростовують висновки суду щодо належності, допустимості та достовірності даних, отриманих в результаті слідчого експерименту, оскільки вказані захисником розбіжності не мають істотного значення для правильності встановлення механізму спричинення тілесних ушкоджень, з огляду на результати судово-медичної експертизи.
Відповідно до вищевикладених висновків СМЕ, локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 в області лівої гомілки не суперечить механізму їх утворення на який вказує останній в ході проведення слідчого експерименту за його участю, а враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів) можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, або при ударі об такий (такі).
Посилання захисника на недопустимість висновку судово-медичної експертизи через те, що експерт проводив дослідження зі слів потерпілого та без дослідження медичної документації, а в сам висновок містить формулювання, які є припущеннями, що недопустимо при винесенні вироку, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки спростовуються самим висновком СМЕ.
Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3308 від 30.10.2019 року, судово-медичний експерт ОСОБА_13 провела судово-медичне обстеження гр. ОСОБА_9 , під час якого експерт безпосередньо оглядав самого ОСОБА_9 , а також довідку з травмпункта міської лікарні № 6, яка долучена до матеріалів справи та була направлена слідчим для проведення дослідження (а.к.п. 105-107).
В подальшому експерт ОСОБА_13 провела судово-медичну експертизу гр. ОСОБА_9 в основу якого покладено дані з висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3308 від 30.10.2019 року.
При цьому, експерт не має можливості точно вказати на предмет, яким були заподіянні тілесні ушкодження, оскільки це є завданням органу досудового розслідування, а визначає лише його загальні ознаки, використовуючи формулювання, що такі тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів) можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, або при ударі об такий (такі), що не свідчить про недостовірність висновку експерта або його неправильність.
Таким чином, механізм заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень встановлений та підтверджується низкою доказів, зокрема показаннями потерпілого, слідчим експериментом, відеозаписом із камер «Безпечне місто» та висновком СМЕ.
За змістом ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Вирок підлягає скасуванню із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність або на визначення міри покарання.
Обставин, передбачених ст. 411 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено, а відтак відповідні доводи та вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню. Позицію сторони захисту зводиться до незгоди з правовою оцінкою доказів, які дав суд першої інстанції і до власної переоцінки цих доказів, при цьому захист їх оцінює на власний розсуд, ігноруючи всю їх сукупність та взаємоузгодженість, а тому такі доводи захисту не можуть бути визнані обґрунтованою підставою для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження.
Покарання обвинуваченій ОСОБА_7 призначене у відповідності з положеннями ст. ст. 50, 65 КК України з належним врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, відомостей про особу обвинуваченої і суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що вирок ухвалений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та правильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим відсутні підстави для його зміни чи скасування, а доводи апеляційної скарги захисника необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року стосовно ОСОБА_7 за частиною 2 статті 345 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4