Справа № 932/4809/22
Провадження № 1-кс/932/2471/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000142 від 28.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
25 серпня 2022 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого слідчий просить накласти арешт на нерухоме майно, яке на даний час належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податку- НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження майна, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в реєстрі за реєстровим номером нерухомого майна № 101.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт СПП ДРУП ГУНП в Д/о ОСОБА_6 за фактом того, що встановлено причетність ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

04.04.2021 року за місцем свого мешкання помер громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який при житті мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

29.04.2021 року державний реєстратор Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_9 зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно квартиру, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, загальною площею 59.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування № 807 від 22.06.2009 виданого приватним нотаріусом ОСОБА_10 за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

В ході проведення досудового розслідування було отримано відповідь від приватного нотаріуса ОСОБА_10 , що договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_3 від 22.06.2009 ним не посвідчувався, а на нотаріальному бланку ВМЕ 742882 викладений інший договір.

В ході досудового розслідування проведено огляд кабінету електронних сервісів, а саме Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомості за № 101, а саме квартири АДРЕСА_4 , відповідно до чого встановлено, що у прикріплених файлах доданого реєстраційного номеру міститься скан-копія договору дарування № 807 від 22.06.2009, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , який відповідно до відповіді ОСОБА_10 вищевказаний договір не посвідчував.

10.08.2022 слідчим СВ Дніпровського ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про визнання речових доказів квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в реєстрі за реєстровим номером об`єкта нерухомого майна за № 101, яка відповідно до ст. 98 КПК України є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, одержаних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, отже слідчий вважає, що вказане майно підлягає арешту для унеможливлення подальшого відчуження на користь третіх осіб.

У судове засідання слідчий не з`явився. Надав до суду заяву, в якій прохає розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України власник майна у судове засідання не викликався.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом із цим, згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із цим, ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи до уваги, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом по даному кримінальному провадженню, може бути використана, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідає критеріям, встановленими ст. 98 КПК України, а також з метою запобігання протиправному відчуженню вказаного нерухомого майна, та збереження цього речового доказу, досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що на дану квартиру необхідно накласти арешт, проте достатнім заходом буде встановлення заборони відчуження та розпорядження вказаним майном. Проте слідчий суддя позбавлений можливості вживати додаткових заходів, направлених на заборону вчинення реєстраційних дій, оскільки це виходить за межі повноважень слідчого судді.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000142 від 28.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4 , у вигляді заборони відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» ця ухвала не підлягає оприлюдненню в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвала слідчого судді є обов`язковою для виконання всіма службовими особами, які здійснюють повноваження суб`єкта державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Невиконання без поважних причин судового рішення тягне відповідальність, установлену Законом.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1