№566/396/22
УХВАЛА
про відмову у задоволенні клопотання

15 червня 2022року смт Млинів, Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000363 яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Млинівського районного суду Рівненської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000363 яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні, прокурор заявила клопотання про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що існує обґрунтована підозра, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, і, зокрема, зазначила, що 16 листопада 2021 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_4 , порушуючи вимоги підпункту б) пункту 2.3. та підпункту а) пункту 2.9. Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «ОРЕL ОМЕGА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральна в с. Велика Городниця Дубенського району Рівненської області, зі сторони с. Яловичі в напрямку с. Залав`я цього ж району, в порушення вимог пунктів 10.1. та 12.4. Правил дорожнього руху, не дотримавшись встановленої в межах населеного пункту швидкості руху, яка не повинна перевищувати 50 км/год, проявив неуважність до дорожньої обстановки та перед зміною свого напрямку руху у вигляді виїзду на зустрічну смугу, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку та не мав технічної можливості уникнути зіткнення.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки « AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 від отриманих травм помер під час транспортування в лікувальний заклад, а вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Порушення ОСОБА_4 вимог пункту 10.1. Правил дорожнього руху, який передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху - перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме: в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.
Крім цього, існують ризики, переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування, так як кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжких злочинів, за який загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 10 років, а тому ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання, може переховуватися від суду.
Також існує ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків та експертів у кримінальному провадженні, так як ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, (після виконання вимог ст. 290 КПК України) ОСОБА_4 володіє інформацією про місця проживання свідків та потерпілих, а тому є ризики щодо незаконного впливу з боку обвинуваченого на останнього, шляхом погроз, вмовляння чи переконання у дачі вигідних для нього, одночасно необ`єктивних, показань.
При з`ясуванні обставин, які відповідно до ст. 178 КПК України, слід врахувати при застосуванні до ОСОБА_4 , запобіжного заходу:
-наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним вищевказаних кримінальних правопорушень;
-тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. З ст. 286 - 1 КК України, а саме позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.
З огляду на вказані обставини, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 , які могли б забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, окрім як домашній арешт неможливе.

Потерпіла ОСОБА_6 та представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 , підтримали клопотання прокурора та просила суд його задоволити.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Захисник вказував, зокрема, на те, що ризики на які вказує прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу відсутні, а тому вважав за можливе обрати запобіжнийо захід у виді особистого зобов`язання.

Суд, заслухавши, думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши докази, якими прокурор обґрунтовує наявність ризиків, приходить до наступних висновків.
Частиною 3 статті 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

На думку суду, обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Пункт 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України", вказує на те, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

В своєму клопотанні прокурор не зазначила, які конкретно пункти ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 порушив, однак з врахуванням обґрунтування, суд вважає, що прокурор посилається на порушення обвинуваченим ОСОБА_4 п.п. 1 та 3 ст.177 КПК України.

Суд, дослідивши надані прокурором докази на обґрунтування клопотання, вважає, що будь-яких об`єктивних доказів щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ст.177 КПК України в судовому засіданні не здобуто.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v. Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).
Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v. Poland (Яжинський проти Польщі) §43).
Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя. (W v. Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 , на даний час, дійсно, працює у Приватному підприємстві агрофірмі «Камаз-Агро» Дубенського району Рівненської області на посаді водія автотранспортних засобів, виключно позитивно характеризується як по місцю роботи так і проживанню, одружений та має на утриманні малолітню дитину, що об`єктивно підтверджується довідкою виданою приватним підприємством агрофірмою «Камаз-Агро» №59 від 31 травня 2022 року та копією трудової книжки, а також характеристиками, виданими директором ПП АФ «Камаз-Агро» та старостою Острожецької сільської ради від 30 та 31 травня 2022 року.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити.
На підставі наведеного,
керуючись ст. 177, 194, 314-317 КПК України,суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000363 яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України відмовити.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: /підпис/ ОСОБА_1