Справа № 716/1313/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному проваджені №000089 від 01.09.2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Горішні Шерівці Чернівецького району Чернівецької області, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, пенсіонерки, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, 29.11.2021 року ОСОБА_3 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовим коштами держаного бюджету у вигляді житлової субсидії, надіслала поштою до відділу №2 (м. Заставна) Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації Чернівецької області (далі відділ №2 (м. Заставна) УСЗН Чернівецької РДА Чернівецької області), розташованого по вулиці Данила Галицького, 1а в місті Заставна Чернівецького району Чернівецької області, власноруч заповнену заяву про призначення та надання житлової субсидії та власноруч заповнену декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням соціальної допомоги, зазначивши в розділі V останньої «Інформація про придбання майна, товарів або послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тисяч гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії» завідомо неправдиву інформацію шляхом приховування відомостей про набуття нею права власності на майно: житловий будинок загальною площею 57,2 кв.м, розташований за адресою АДРЕСА_1 , вартість якого перевищує 50000,00 грн, чим спричинила державі, в особі відділу №2 (м. Заставна) УСЗН Чернівецької РДА Чернівецької області, матеріальну шкоду в розмірі 11249,02 грн.
Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч.1 ст.190 КК України за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим та відшкодуванням завданої шкоди, просила закрити кримінальне провадження.

Представник потерпілої юридичної особи начальник відділу №2 (м. Заставна) УСЗН Чернівецької РДА Чернівецької області ОСОБА_5 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку з примиренням з потерпілим підтримав, не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Також проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття відносно ОСОБА_3 кримінального провадження не заперечував прокурор.

Розглядаючи клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частини другої ст.284 КПК України.

Пунктом п.1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом, зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності відбувається у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України (ст.44 КК України).

Зокрема, ст.46 КК України передбачає звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності, відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, є закриття кримінальне провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком і до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Також обвинувачена ОСОБА_3 вказує на те, що примирилася з потерпілим та відшкодувала завдану її діями шкоду, про що представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 надав відповідну заяву.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 №12 чітко визначив, що стаття 46 КК України передбачає умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, яким може бути лише фізична особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду і яку визнано потерпілим відповідно до положень КПК України. Бо під примиренням винної особи з потерпілим належить розуміти акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення.

На відмежування понять «потерпілий» у кримінальному праві та кримінальному процесі звернула увагу і Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16.09.2019 року (справа №439/397/17), в якій зазначила, що вони не є тотожними і що у кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється кримінально фізична, моральна та/або матеріальна шкода. Натомість, у кримінально-процесуальному розумінні потерпілий це фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч.1 ст.55 КК України).

Водночас, Велика Палата Верховного Суду вважає, що поняття «потерпілий», яке використано у ст.46 КК України, вжито саме у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному виходячи з того, що, в першому випадку, вказане поняття є первинним, оскільки з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти особи кримінального правопорушення. В другому ж, це особа, яка набула статусу потерпілої за наслідками подання заяви про визнання потерпілою або надання такої згоди, тобто учасник кримінального провадження, права та обов`язки якого виникли з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий у його кримінально-правовому розумінні може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст.46 КК України. Оскільки право на примирення це особливе право потерпілого, воно не може бути нікім привласнено або нікому делеговано. Таке право є природним правом людини, і нерозривно пов`язане з її особою. Під час примирення лише сам потерплій може проявити свою волю щодо прощення винного, оскільки в цей час відбувається своєрідне повернення потерпілого у попередній стан, який існував до вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Право на примирення з іншими особами (представниками, законними представниками, правонаступниками потерпілого), в тому числі особами визнаними потерпілими від кримінального правопорушення є неможливим, оскільки, маючі власні процесуальні права, він не наділений правом примирюватися чи не примирюватися з винним замість безпосередньої жертви кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, а саме, що примирення, відповідно до ст.46 КК України, може бути досягнуто з потерпілим, тобто фізичною особою, яка є безпосередньою жертвою кримінального правопорушення, а не з іншими особами, визнаними потерпілими від кримінального правопорушення які беруть участь у кримінальному процесі, як в даному випадку юридичною особою, якій заподіяно майнову шкоду та яку визнаною потерпілою, і так само з державою, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим не ґрунтується на законі, а отже в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.44, 46 КК України, 314, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілим відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Заставнівський районний суд Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст ухвали оголошено 27.09.2022 о 12:00 годині.

Суддя ОСОБА_1