справа № 399/685/21
провадження № 1-кп/399/27/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка обвинувальний акт з додатками в кримінальному провадженні №0001109 від 04.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянки України, українки, освіта професійно-технічна, не працюючої, незаміжньої, маючої на утриманні малолітнього сина 2012 року народження, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5
встановив:
14.06.2021 року близько 21:00 години ОСОБА_3 разом із ОСОБА_5 знаходилися на території домоволодіння останньої, розташованого по АДРЕСА_1 , в ході чого між ними було укладено усну домовленість про використання кредитних коштів ОСОБА_5 для придбання продуктів харчування та спиртних напоїв. З метою виконання зазначеної домовленості ОСОБА_5 добровільно передав у володіння ОСОБА_3 належну йому кредитну банківську картку картковий рахунок № НОМЕР_1 відкриту на його ім`я в Акціонерному товаристві "Акцент - Банк" на рахунку якої знаходилися кредитні грошові кошти, а також повідомив пін код доступу до електронного банківського рахунку № НОМЕР_2 .

Після цього 14.06.2021 року ОСОБА_3 перебуваючи на вул. Сухомлинського в сел. Павлиш Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, маючи у своєму розпорядженні належну потерпілому кредитну банківську карткута знаючи пін-код для доступу до банківського рахунку, шляхом зняття готівки за допомогою банкомату отримала грошові кошти в сумі 1000 гривень, в якості приблизної суми, обумовленої із потерпілим необхідної для придбання продуктів харчування та спиртних напоїв згідно їх домовленості.

Тоді ж маючи при собі вказану вище банківську картку і можливість доступу до банківського рахунку, усвідомлюючи про наявність на рахунку банківської картки значно більшої суми грошових коштів ніж була попередньо обумовлена із власником картки для зняття, у ОСОБА_3 виник умисел направлений на вчинення крадіжки грошових коштів належних ОСОБА_5 , що знаходилися на рахунку його банківської картки.

Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел та переслідуючи мету заволодіння грошовими коштами, які зберігалися на банківському рахунку потерпілого, ОСОБА_3 використовуючи вказану вище банківську картку і знаючи пін-код для доступу до банківського рахунку, шляхом зняття готівки за допомогою банкомату, який розташований по вул. Сухомлинського в сел. Павлиш Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, в період часу з 21:09 до 21:44 години 14.06.2021 року з банківського рахунку № НОМЕР_2 відкритого на ім`я ОСОБА_5 , таємно викрала належні останньому грошові кошти в сумі 3000 гривень.

Далі переслідуючи корисливий мотив та продовжуючи свої протиправні дії, які охоплювалися єдиним умислом, ОСОБА_3 , шляхом зняття готівки за допомогою банкомату, який розташований на АДРЕСА_2 в період часу з 22:05 до 23:47 години 14.06.2021 року з банківського рахунку № НОМЕР_2 відкритого на ім`я ОСОБА_5 таємно викрала належні останньому грошові кошти в сумі 6000 гривень, після чого розпорядилася викраденими грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 9000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
13.12.2021 року від потерпілого на стадії підготовчого судового засідання до суду надійшла позовна заява про відшкодування моральних та матеріальних збитків, у якому останній просить стягнути із ОСОБА_3 на його користь суму матеріальної шкоди у розмірі 10470,00 грн. та стягнути із ОСОБА_3 на його користь суму моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначила, що пред`явлене обвинувачення у кримінальному провадженні їй зрозуміле, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, фактичних обставин кримінального правопорушення не оспорювала. Позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов з підстав зазначених у ньому. Не заперечував проти скороченого розгляду даного кримінального провадження відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, враховуючи те, що обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та не оспорювала фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, інші учасники судового процесу також не оспорювали фактичних обставин справи та не заперечували щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд в судовому засіданні на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. З огляду на зазначене, судом ухвалено наступний обсяг та порядок дослідження доказів - допит потерпілого, допит обвинуваченої, дослідження характеризуючих даних щодо обвинуваченої та документів щодо речових доказів.
Обвинувачена, не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, надала суду наступні показання, що 14.06.2021 року, ввечері, разом із потерпілим розпивали у неї вдома спиртні напої. Потерпілий дав їй його кредитну картку, щоб ообвинувачена пішла зняла гроші та докупила випивку та продукти харчування, але остання зняла більше ніж було узгоджено із потерпілим. Частину грошей з картки зняла у банкоматі, який розташований в смт Павлиш, а іншу частину грошей зняла у банкоматі, який розташований у Крюкові. Гроші обвинувачена зняла на власні потреби, після чого картку віддала потерпілому, але при цьому не сказала йому про те, що з каркти зняла гроші. У вчиненому щиросердечно розкаялася, усвідомлює протиправність своїх дій, зазначила, що в майбутньому такі дії не повторяться, згодна відшкодовувати потерпілому завдані матеріальні збитки.
Потрепілий в судовому засіданні суду пояснив, що 14.06.2022 року був у обвинуваченої вдома, випивали, передав їй свою кредитну картку, повідомив пін код, щоб обвинувачена зняла погоджену суму до 1000 грн. та придбала ще спиртні напої та продукти харчування. Цього ж вечора обвинувачена пішла зняти гроші та скупитися, але дуже довго не поверталася, до 24:00 години вона не повернулася, а коли повернулася, то продовжили випивати. Вранці, наступного дня, потерпілий прийшов додому до обвинуваченої та запитав у неї, що вона наробила, на що обвинувачена у відповідь зазначила, що так вийшло та пообіцяла віддати гроші, і попросила нікому про це не розповідати. Потерпілий чекав декілька місяців, обвинувачена просила зачекати, а в подальшому зазначила, що в неї немає грошей, що і змусило потерпілого звернутися в поліцію, оскільки зрозумів, що обвинувачена його обманює. Дізнався про те, що обвинувачена зняла з його кредитної картки гроші, переглянувши баланс картки на планшеті, та зазначив, що обвинувачена напевно подумала, що він не поцікавиться балансом своєї картки. Кошти до сих пір не повернула. Зазначив, що хвилювався через те, що необхідно самому погашати тіло кредиту та відсотки за користування ним, був позбавлений можливості у повній мірі користуватися своєю карткою, купувати необхідні товари. Пред`явлений цивільний позов просив задовольнити у повному обсязі.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_3 у скоєнні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, її вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачена визнала та з якими погодилася в повному об`ємі.

Обвинувачена погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна, крадіжку, а тому суд її дії кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , відповідно до ст. 65 КК України, беручи до уваги вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Нормами ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
Інкриміноване правопорушення відповідно до ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок.

Призначаючи покарання обвинуваченій, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не судима, незаміжня, має на утриманні малолітнього сина 2012 року народження, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.
Обставин, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання не встановлено.
Враховуючи викладене, класифікацію кримінального правопорушення, як кримінальний проступок, особу винної, визнання обвинуваченою вини, щире каяття у вчиненому, визнання цивільного позову, суд приходить до переконливого висновку, що справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 буде покарання у виді громадських робіт, що відповідає санкції ч.1 ст. 185 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає частковомузадоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України, шкода, заподіяна злочинними діями, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження завданих обвинуваченою матеріальних збитків потерпілим додано до позовної заяви виписку АТ «Акцент-Банк» від 03.12.2021 року по картці/рахунку НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору за період 14.06.2021-14.06.2021 року, виданої на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої судом встановлено, що кредитний ліміт по картці 30 000, 00 грн., баланс на початок періоду 3734, 59 грн., баланс на кінець періоду 14346,59 грн. Усього витрат 10612,00 грн., сума комісій 470,00 грн. За дату 14.06.2021 року проведено 11 операцій по рахунку 451832 на суму 10612, 00 грн., у тому числі сума комісії 470,00 грн. Із зазначеної суми 142, 00 грн. знято особисто потерпілим 14.06.2021 року в першій половині дня на придбання продуктів, 1000 грн. знята обвинуваченою, як сума, яка була погоджена із потерпілим, що останнім в судовому засіданні не заперечувалося. 9000 грн. знято обвинуваченою без дозволу та погодження із власником, зазначена сума є прямою реальною шкодою завданою внаслідок вчинення кримінального проступку, відповідно сума комісії за завдану шкоду складає 423 гривні.

Враховуючи вищезазначене, позовна вимога в частині стягнення із обвинуваченої матеріальної шкоди у розмірі 10470, 00 гривень підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню із обвинуваченої на користь потерпілого прямої реальної шкоди та суми комісії, що складає 9423, 00 грн.

Вирішуючи позовну вимогу щодо стягнення із обвинуваченої на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., суд прийшов наступного висновку.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілому моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 9 вищезазначеної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підтвердження понесених моральних страждань потерпілим зазначено про те, що він після викрадення грошей із його кредитної картки почав погано спати, хвилювався за утворений борг перед банком, необхідності сплачувати вісотки за борговими зобов`язаннями, що в свою чергу погіршило його матеріальний стан, потерпілий не міг користуватися всіма благами та перевагами кредитного договору.

Оцінюючи такі доводи потерпілого суд враховує те, що обвинуваченою викрадені кошти із кредитної картки потерпілого, відповідно у останнього виникли кредитні зобов`язання, які необідно було виконувати у строки встановленні договором. Обвинувачена викрадені гроші не повернула, збитки не відшкодовані, відповідно потерпілим вживалися заходи до погашення боргу, що в свою чергу призвело до вимушених змін у його життєвих та виробничих, з банком, стосунках, необхідності вжиття додаткових зусиль для погашення суми боргу, а тому враховуючи обставини справи, суму завданих матеріальних збитків, відсутність доказів звернення до лікаря у зв`язку із поганим сном у потерпілого, відсутності доказів щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, які потерпілому необхідно було сплатити, суд приходить висновку про часткове задоволення зазначеної позовної вимоги та стягнення із обвинуваченої на користь потерпілого 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним проступком.

Судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.
Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 моральних та матеріальних збитків задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , 9423 грн. (дев`ять тисяч чотириста двадцять три гривні 00 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2000 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженні:

- кредитна платіжна банківська картка № НОМЕР_1 , CVV 278 дійсна до 07/27 відкрита в Акціонерному товаристві "Акцент - Банк", вилучена 05.10.2021 року під час проведення огляду приміщення службового кабінету службового кабінету №15, розташованого в адміністративній будівлі СПД №1 (смт Онуфріївка) ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області по вул. Графа Толстого, 92 в сел. Онуфріївка Олександрійського району Кіровоградської області, яку добровільно видав ОСОБА_5 , знаходиться на зберіганні у власника ОСОБА_5 залишити власнику.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349, ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1