Справа № 569/4285/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження №0000010 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яполоть, Костопільського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом осіб рядового складу, механік-водій зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 106 Конституції України, статей 2, 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 10 червня 2020 року ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, строком на 3 роки.
Того ж дня, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №116 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з моменту зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указами Президента України від 1 березня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 02 березня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України та «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, а в державі оголошено часткову мобілізацію, яка діє до даного часу.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 в Україні оголошено загальну мобілізацію, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.
Окрім цього, ч. 9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції Закону № 589-VII (589-18) від 19.09.2013; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1275-VII (1275-18) від 20.05.2014) визначено, що у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України.
Вимоги ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 129, 130, 199, 216, 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язують забезпечувати у військовій частині постійну бойову готовність, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконувати службові обов`язки, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Разом з тим, солдат ОСОБА_4 у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, з метою ухилення від несення обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків вчинив злочин за наступних обставин.
18 листопада 2021 року у солдата ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, а саме без будь-яких поважних причин вчинити нез`явлення на військову службу до військової частини НОМЕР_1 з метою подальшого проводження службового часу на власний розсуд.
Реалізовуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_4 18 листопада 2021 року близько 08 год. 00 хв., без будь-яких поважних на те причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив нез`явлення вчасно на службу до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), про своє місце перебування останній своїх командирів (начальників) не повідомив та відправився проводити службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби.
18 лютого 2022 року о 13 год. 30 хв. солдат ОСОБА_4 з метою припинення вчинення ним кримінального правопорушення (злочину) та подальшого проходження військової служби прибув до Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (м. Рівне, вул. Соборна, 227 Д) та заявив про себе.
Тобто, ОСОБА_4 визнається винним за ч. 4 ст. 407 КК України, у нез`явленні вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним у вчиненні злочину, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що 18 листопада 2021 рокублизько 08 години 00 хвилин не прибув на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться у АДРЕСА_2 , відправившись за місцем свого проживання у с. Яполоть, Костопільського району, Рівненської області, де і перебував до 13 години 30 хвилин 18 лютого 2022 року, після чого самостійно прибув до Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону: місто Рівне, вулиця Соборна, будинок, 227Д. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого, характеризуючих даних на нього.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, має задовільний стан здоров`я, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра, є учасником бойових дій.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, особу винного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції передбаченої ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 75 та ст. 76 КК України.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід не обирати.

Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 , як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1