Справа № 733/933/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/99/22
Категорія - ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000659 від 30.06.2021 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року.

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мартинівка Ічнянського району Чернігівської області, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, розлучений, не працюючий, зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше судимий 28 листопада 2019 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі,

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме, з 02 липня 2021 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 19 червня 2021 року, близько 18-00 години, ОСОБА_8 , знаходячись біля продуктового магазину, розташованого в с. Більмачівка, вул. Садова, 7 Прилуцького району Чернігівської області, зустрів ОСОБА_9 , з яким він почав розпивати алкогольні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з причини раптово виниклих неприязних відносин між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та доводячи свої злочинні дії до кінця, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, пов`язаних із заподіянням тяжкої шкоди здоров`ю останнього, умисно кулаком правої руки та ногами наніс не менше п`яти ударів по обличчю (носу) та голові ОСОБА_9 , в результаті чого останній був доставлений до Ічнянської центральної районної лікарні з тілесними ушкодженнями у виді черепно-мозкової травми, субдуральної та субарахноїдальних крововиливів, які відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року відносять до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 179 від 16 серпня 2021 року, смерть ОСОБА_9 настала внаслідок набряку-набухання головного мозку внаслідок закритої черепно-мозкової травми.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого просить поновити строк на апеляційне оскарження вироку суду, вирок скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закрити. Сторона захисту вважає, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обгрунтованості і вмотивованості судового рішення. Вказує, що суд не міг брати до уваги показання, які він надавав під час слідчого експерименту, тим більше, що слідчий експеримент зводився до опитування підозрюваного на місці події, без відтворення обстановки та подій, де він себе обмовив у побитті потерпілого під тиском працівників поліції, а також проведений з підозрюваним без захисника. Зазначає, що повідомлений підозрюваним під час експерименту механізм нанесення ушкоджень потерпілому не узгоджується з висновками судово-медичних експертиз щодо кількості заподіяних травматичних дій в область голови та щодо механізму отримання ушкоджень в області грудної клітки. Показання свідка ОСОБА_10 вважає недостовірними та такими, що суперечать показанням інших свідків і висновкам судово-медичних експертиз. Наголошує, що прокурором не було поза розумним сумнівом доведено вину ОСОБА_8 за висунутим обвинуваченням. Зазначає, що письмові докази, досліджені в судовому засіданні, підтверджують лише наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, однак не доводять механізму їх отримання і не доводять причетності до цього обвинуваченого. Звертає увагу, що ним було пропущено строк на апеляційне оскарження вироку суду у зв`язку з перебуванням з 28.10.2021 року на лікарняному.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника прокурор у кримінальному провадженні прокурор Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_11 просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який наполягав на залишенні вироку суду без змін, захисника, який просив задовольнити вимоги, викладені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_8 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення було дотримано.

Вирішуючи питання за апеляційними доводами, наведеними в апеляційній скарзі обвинуваченого про безпідставність висунутого йому обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає, що суд, приймаючи рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у висунутому обвинуваченні, додержався вимог ст.ст. 84-86 КПК України та повною мірою проаналізував зібрані слідством докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, навівши у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.

Що стосується доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, при зазначених у вироку обставинах, за які його засуджено, то такі відповідають фактичним обставинам і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені і правильно оцінені.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням не визнав та пояснив, що дійсно напередодні 19 червня 2021 року розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_9 . Під час розпивання спиртних напоїв вони посварились через горілку, однак ніяких побоїв на ОСОБА_9 не було і він не бачив, щоб останній падав по дорозі. Однак у день, коли побили ОСОБА_9 , а саме, 19 червня 2021 року, він з ним не спілкувався. Під час проведення слідчого експерименту у нього був підвищений тиск і він не пам`ятає, які показання надавав. ОСОБА_9 не бив.

Потерпіла ОСОБА_12 в попередньому судовому засіданні показала, що вона є сестрою померлого ОСОБА_9 та мешкає в м. Бахмачі Чернігівської області. Зі слів матері їй відомо, що 19 червня 2021 року брат до будинку зайшов сам, без сторонньої допомоги. Потім він погано себе почував, постійно лежав в ліжку, в зв`язку з чим вона домовилася з працівниками лікарні, щоб його забрали на обстеження та лікування. Але ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер. Похованням останнього займалася вона. Зі слів мешканців села їй стало відомо, що відбулась сварка та бійка між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в результаті якої останній отримав тілесні ушкодження, від яких брат помер. Сама вона особисто даного конфлікту не бачила, так як проживає в іншому населеному пункті.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що він являється сином убитого ОСОБА_9 . Сам він не бачив, хто побив його батька. Але він не впевнений, що батько помер від ударів обвинуваченого. Додатково вказав, що ОСОБА_9 раніше також вживав спиртні напої. Неодноразово він бачив на останньому незначні подряпини.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що він самої бійки не бачив. Під час прогулянки із внуком він дізнався, а саме, зі слів підлітків, які також гуляли поряд, що вбили ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона являється співмешканкою сина померлого ОСОБА_9 ОСОБА_13 . ОСОБА_9 проживає із старенькою матір`ю. Він часто вживав спиртні напої. 19 червня 2021 року вона була поряд з магазином. На відстані 15-20 метрів бачила, як обвинувачений наносив удари по голові, спині ОСОБА_9 . Також чула як ОСОБА_8 вимагав гроші в останнього. Від переляку вона не змогла викликати ні працівників поліції, ні звернутись за іншою допомогою. Раніше між ними були неодноразові конфлікти. ОСОБА_9 односельці на возку привезли додому. Він декілька днів пролежав, не встаючи з ліжка, так як погано почувався. Потім його відвези в лікарню, де він і помер. Її допитували працівники поліції під час проведення слідчих дій. Додатково вказала, що вона являється інвалідом 3 групи та щороку проходить медичне психіатричне обстеження .

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд цілком обґрунтовано поклав показання цього свідка в обґрунтування вироку. Сторона захисту не довела, що свідок ОСОБА_15 являється недієздатною і не здатна правильно сприймати події та описувати їх. Наявність у неї 3-ї групи інвалідності такою підставою не являється. Навпаки прослуховування аудіо запису допиту цього свідка переконало колегію суддів у тому, що ці показання є логічними, послідовними, упевненими і не довіряти їм підстав немає.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що 19 червня 2021 року він був відсутній в селі, так як їздив на похорон. Пізніше було стало відомо, що ОСОБА_9 перебуває в лікарні, де і помер.

Аналогічні показання надав свідок ОСОБА_17 , який того ж дня працював в с. Мартинівка. Зі слів односельчан, йому стало відомо про смерть ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що вона працює продавцем у магазині, розташованому в АДРЕСА_2 . 19 червня 2021 року вона також перебувала на своєму робочому місці. Унаслідок цього спостерігати за подіями біля магазину не могла. Також вказала, що ОСОБА_8 часто купував спиртні напої в магазині.

На думку колегії суддів, показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ніяким чином не свідчать на користь апелянта, не виправдовують обвинуваченого і з цих підстав твердження апеляційної скарги щодо показань цих свідків колегією суддів відхиляється.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 01 липня 2021 року за участю обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він добровільно, без примусу, показав на місцевості, де проходив конфлікт між ним і Князем, показав, що наносив останньому удари в різні частини тіла. (а.с.74-75);

З висновку експерта № 179 від 16 серпня 2021 року, у ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, субдуральний та субарахноїдальні крововиливи, закрита травма органів грудної клітки, переломи ребер, що підтверджується наявністю синців на обличчі, крововилив з внутрішньої поверхні м`яких тканин голови, крововиливу під тверду мозкову оболонку, крововиливів під м`яку мозкову оболонку, крововиливу в стовбур головного мозку, множинні синці грудної клітки, закриті переломи 4-5-го ребер справа по передньо-пахвовій лінії. Крововилив в ліву навколо ниркову клітковину, синці та садна верхніх та нижніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів за механізмом удару та тертя, утворилися за 10-12 діб до настання смерті. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 явився набряк набухання головного мозку внаслідок закритої черепно-мозкової травми, що підтверджується наявністю вторинного крововиливу в стовбур головного мозку, сліду втиснення на мигдаликах мозочка від країв великого потиличного отвору, а також смуги вдавлення від крил основної кістки (а.с.77-83);

З висновку експерта № 227 від 18 серпня 2021 року, згідно якого у ділянці голови трупа ОСОБА_9 виявлені ознаки не менше п`яти травматичних дій, які й призвели до утворення закритої черепно-мозкової травми. Враховуючи характер тілесних ушкоджень на голові, останні могли утворитись в тому числі від нанесення не менше п`яти ударів руками, ногами сторонньої особи в дану ділянку. Враховуючи характер тілесних ушкоджень у вигляді закритої травми органів грудної клітки, переломів ребер, крововиливу в ліву навколо ниркову клітковину, синців та саден верхніх та нижніх кінцівок, останні могли утворитись при неодноразовому падінні(а.с.86-93). На думку колегії суддів, ці висновки судово-медичного експерта прямо свідчать про те, що смерть ОСОБА_9 настала саме у результаті його побиття, а не в результаті нападу на нього тварини, як про це стверджувала сторона захисту.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 17 серпня 2021 року з фототаблицями за участю свідка ОСОБА_10 вбачається, що вона на місцевості підтвердила ті обставини, які безпосередньо сама спостерігала і про які давала показання. Її пояснення під час слідчого експерименту співпадають з такими ж поясненнями обвинуваченого, що свідчить про належність і допустимість цього доказу. (а.с.94-95)

З характеристики, виданою Більмачівським старостинським округом Ічнянської міської ради Чернігівської області від 01 липня 2021 року, ОСОБА_8 характеризується посередньо (а.с.109);

У сукупності із зібраними у справі доказами, суд належно оцінив показання обвинуваченого щодо невизнання вини і при повному, всебічному розгляді всіх обставин справи, дійшов вірного висновку, що його вина у нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого, доведена.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що місцевий суд дослідив всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені захисником у апеляційній скарзі доводи про незаконність вироку є необґрунтованими.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінив докази не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, які в своїй сукупності є достатніми, щоб дійти обґрунтованого висновку, що у діях ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У відповідності до п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України до загальних засад кримінального провадження відноситься в тому числі здійснення провадження із дотриманням принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, який полягає, зокрема, в самостійному обстоюванні як стороною обвинувачення, так і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд дійшов висновку, з яким погодилась колегія суддів апеляційного суду, що цей принцип у повній мірі був реалізованим при розгляді даної справи.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо не доведення вини ОСОБА_8 у інкримінованому йому злочині є необґрунтованими та такими, що повністю спростовані дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами та відповідно підстави для скасування вироку суду відсутні.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо того, що вина ОСОБА_8 в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведена поза розумним сумнівом, адже ухвалюючи вирок судом взято до уваги протокол проведення слідчого експерименту від 01.07.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_8 , де у ході проведення даної слідчої дії останній на місці події відтворив обстановку та події, що мали місце 19.06.2021 року при нанесенні ним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ..

Твердження захисника в скарзі про те, що слідчий експеримент зводився лише до опитування підозрюваного безпідставні, оскільки при перегляді відеозапису слідчого експерименту встановлено, що ОСОБА_8 на місці події детально вказував, де знаходився він та померлий під час конфлікту між ними, механізм нанесення тілесних ушкоджень, також в ході експерименту підозрюваному було роз`яснено його права, в тому числі на захист, проте він ним не скористався та добровільно без будь-якого примусу вказав на обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

Стосовно позиції захисника щодо того, що на ОСОБА_8 під час слідчого експерименту чинили тиск працівники поліції, то така спростовується відеозаписом слідчого експерименту, з якого вбачається, що ОСОБА_8 показання надає добровільно, крім того, під час цієї слідчої дії від учасників будь-яких зауважень не надходило. Ця слідча дія проводилась публічно, в присутності понятих, які своїми підписами в протоколі слідчого експерименту засвідчили факт та результати його проведення і зауважень з приводу неправильності дій слідчого він них не надійшло.

Те, що обвинувачений добровільно назвав кількість нанесених ним ударів, яка частково не співпадає з кількістю тілесних ушкоджень у висновках судово-медичних експертиз, пояснюється його бажанням пом`якшити свою відповідальність. До уваги ця обставина, яка на думку захисту нібито виправдовує обвинуваченого, апеляційним судом не береться.

Також судом вірно прийнято до уваги показання свідка ОСОБА_10 , яка була свідком саме нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 , її показання підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту за її участю 17 серпня 2021 року, у ході якого вона на місці події відтворила обставини конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Колегія суддів вважає, що саме ОСОБА_8 , а не інша особа, заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_9 , від яких той помер. Саме ОСОБА_8 , як це доведено в ході судового розгляду, був тією останньою людиною, з якою спілкувався ОСОБА_22 , розпивав з ним спиртні напої, після цього спілкування він став скаржитись на поганий стан здоров`я через побиття.

Статтею 65 КК України та п.п. 1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі Пленуму), передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше судимий та має непогашену судимість, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не значиться, за місцем покарання характеризується посередньо, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання, проте наявні обтяжуючі обставини: рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, а саме, рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та прийшов до обґрунтованого висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах інкримінованої йому санкції частини 2 статті 121 КК України.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів не знаходить порушення місцевим судом вимог ст. 65 КК України, ст. 370 КПК України і вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

З метою доступу до правосуддя поновити захиснику ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-407, 409, 419 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Поновити строк захиснику ОСОБА_7 на апеляційне оскарження вироку Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4