УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/2787/22

Номер провадження 1-кс/495/1265/2022

24 серпня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лебедівка, Сахновщинського району Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, чч.1, 4 ст.358, ст.356, ч.1 ст.259, ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.1 ст.162 КК України,
ВСТАНОВИВ:
30.06.2022 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.08.2022 року відповідно до розпорядження № 144 щодо призначення повторного автоматизованного розподілу судових справ, у звязку із довготривалою відпусткою судді ОСОБА_7 дане клопотання передано на розгляд слідчого судді ОСОБА_1 .

Так, в клопотанні слідчим зазначено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000898 від 28.03.2018 за правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 358 ч. 4, ст. 358 ч. 1, ст. 356, ст. 259 ч. 1, ст.190 ч. 4 та ст. 28 ч. 3 ст. 162 ч. 1 КК України.
Встановивши наявність достатніх доказів, 23.09.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 28.02.2017 по 17.03.2017, більш точний час та місце під час проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на заволодіння майном шляхом обману, яке належало померлій ОСОБА_8 , а саме 2/15 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та 15/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою реалізації умислу, спрямованого на незаконне придбання права власності на чуже майно шляхом обману (шахрайство), усвідомлюючи, що він не мав права на спадкування за законом у четверту чергу, так як не проживав з ОСОБА_8 , для задоволення його позовної заяви та прийняття рішення по справі № 495/1938/17 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про встановлення факту спільного постійного проживання з спадкодавцем ОСОБА_8 з травня 2009 року разом до моменту відкриття спадщини, тобто до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 необхідно надати до суду у якості доказу два документи «Справка с места регистрации, о составе семьи и прописке», які підтверджували би факт такого проживання, та подальшого використання вказаного рішення суду для реалізації свого злочинного умислу на незаконне придбання права власності на чуже майно шляхом обману (шахрайство) 2/15 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , вступив у змову із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, щодо пособництва у вчиненні підроблення офіційних документів «Справка с места регистрации, о составе семьи и прописке» та надав вказаній особі свої анкетні дані, недостовірну інформацію про місце свого проживання до моменту смерті ОСОБА_8 , а саме до 28.02.2015, для подальшого їх внесення до підробленого документу, створивши тим самим сприятливі умови для використання вказаного документу під час судового розгляду по справі № 495/1938/17 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області.
В подальшому вищевказана невстановлена особа, у невстановленому під час досудового розслідування місці, даті та часі, умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини, постійно не проживав із померлою ОСОБА_8 , шляхом внесення рукописного тексту в бланк офіційних документів «Справка с места регистрации, о составе семьи и прописке № 175 от 16.08.2017» та «Справка с места регистрации, о составе семьи и прописке № 176 от 16.08.2017» та засвідченням печаткою КП «ЖЕО № 1» вказаних документів, а також завідомо неправдивої інформації, здійснила підроблення офіційних документів, які видаються та посвідчуються установою, і які надають права, з метою використання їх ОСОБА_4 .
В подальшому ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою реалізації умислу, спрямованого на незаконне придбання права власності на чуже майно шляхом обману (шахрайство), а саме на 2/15 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що він не мав права на спадкування за законом у четверту чергу, так як не проживав з ОСОБА_8 , для задоволення його позовної заяви та прийняття рішення по справі № 495/1938/17 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про встановлення факту спільного постійного проживання з спадкодавцем ОСОБА_8 з травня 2009 року разом до моменту відкриття спадщини, тобто до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 необхідно надати до суду у якості доказу два документи «Справка с места регистрации, о составе семьи и прописке», які підтверджували би факт такого проживання, отримавши підроблені невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, офіційні документи «Справка с места регистрации, о составе семьи и прописке № 175 от 16.08.2017» та «Справка с места регистрации, о составе семьи и прописке № 176 от 16.08.2017» засвідченні печаткою КП «ЖЕО № 1», перебуваючи у невстановлений досудовим розслідуванням день та час в будівлі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, що розташований по вул. Військової Слави, 27 в м. Білгород-Дністровський Одеської області, надав вищевказані завідомо підроблені для ОСОБА_4 офіційні документи під час судового розгляду його позовної заяви з метою прийняття Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області рішення про її задоволення.
За результатами судового розгляду Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, заочним рішенням від 06.06.2017 по справі № 495/1938/17, на підставі завідомо підроблених та недостовірних для ОСОБА_4 офіційних документів «Справка с места регистрации, о составе семьи и прописке № 175 от 16.08.2017» та «Справка с места регистрации, о составе семьи и прописке № 176 от 16.08.2017», прийнято рішення про задоволення позову ОСОБА_4 та встановлено факт спільного постійного проживання останнього з спадкодавцем ОСОБА_8 з травня 2009 року разом до моменту відкриття спадщини, тобто до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Продовжуючи реалізацію прямого умислу на придбання права власності на зазначені частки домоволодінь померлої ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою власного збагачення, достовірно знаючи, що він на час відкриття спадщини, постійно не проживав із померлою ОСОБА_8 , тому і не мав права на спадкування за законом, і не є особою, яка відповідно до ст. ст. 1264 та 1268 Цивільного кодексу України має право на спадкування за законом у четверту чергу, на належну померлій 2/15 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та 15/100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду, 17.03.2021 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно, яку уточнив 21.03.2017 і остаточно просив суд встановити факт його постійного проживання з травня 2009 року разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 , до моменту відкриття спадщини, тобто до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також встановити факт прийняття ним спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_8 та у зв`язку з цим визнати за ним право власності на 2/15 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та 15/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .
При цьому ОСОБА_4 , маючи намір на надання недостовірних відомостей про факти й обставини, які мають значення по справі, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, спрямованих на створення штучних доказів, маючи на меті створення у суду переконання про наявність підстав для задоволення вказаного позову в ньому та додатках до позову, шляхом обману, навів недостовірні відомості, що нібито підтверджують факт його постійного проживання з травня 2009 року разом зі спадкодавцем ОСОБА_8 , до моменту відкриття спадщини, тобто до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , виходячи з яких заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2017 по справі № 495/1938/17 позов задоволено.
У подальшому, після набрання рішенням суду законної сили та проведення 27.06.2017 державної реєстрації за собою права власності на вказане нерухоме майно, ОСОБА_4 розпорядився ним на власний розсуд, а саме 07.09.2017 уклав з ОСОБА_9 договори дарування та подарував останньому 2/15 частки будинку під літ. «А», яка складається із приміщень квартири за АДРЕСА_4 , вартістю 110 458 гривень та 15/100 частки житлового будинку під літ. «А», яка складається із приміщень квартири за АДРЕСА_5 , вартістю 85 965 гривень, що посвідчені приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 .
Всього, ОСОБА_4 на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2017 по справі № 495/1938/17 незаконно заволодів спадковим майном після смерті ОСОБА_8 , а саме 2/15 частки будинку під літ. «А», яка складається із приміщень квартири за АДРЕСА_4 вартістю та 15/100 частки житлового будинку під літ. «А», яка складається із приміщень квартири за АДРЕСА_5 , на загальну суму 196 423 гривень, завдавши потерпілому ОСОБА_11 значної шкоди.
Так, 23.09.2021 встановивши наявність достатніх доказів для повідомлення нової підозри, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Лебедівка, Сахновщинського району, Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4ст. 358 та ч. 2 ст. 190 КК України.
Обґрунтування повідомленим підозрам ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами.
Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні нетяжких злочинів щодо пособництва в підробленні офіційних документів, яке видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, у використанні завідомо підроблених документів та в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, тобто кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 та ч. 2 ст. 190 КК України.
Органами досудового розслідування встановлені достатні докази для повідомлення про нову підозру ОСОБА_4 . З цією метою, 21, 22 та 23 червня 2022 року здійснено виїзд за останньою відомою адресою проживання останнього, а саме: АДРЕСА_6 , де підозрюваний мешкає разом із своєю донькою ОСОБА_12 . Однак, встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 не представилось можливим, так як останній залишив вищевказане місце проживання, а тому фактичне місце перебування ОСОБА_4 не відоме. Зв`язок із рідними підозрюваний ОСОБА_4 не підтримує, та жодним чином не спілкується, на телефонні дзвінки, здійснені на зазначений ним номер мобільного телефону не відповідає.
Для здійснення вручення повідомлення про нову підозру ОСОБА_4 , до командування військової частини НОМЕР_1 , 21.06.2022 направлено письмове повідомлення про забезпечення прибуття захисника ОСОБА_13 , який проходить військову службу в даній військовій частині. Але, захисник ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомлений про мету, місце та час прибуття для участі у процесуальній дії до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області не прибув, при цьому не повідомив причини не прибуття.
Під час досудового розслідування, слідчим слідчого відділу та співробітниками СКП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області здійснені спроби виклику підозрюваного ОСОБА_4 до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, для проведення слідчо-процесуальних дій, але підозрюваний ОСОБА_4 не повідомляє своє фактичне місце перебування, а рідні відмовляються в отриманні процесуальних документів про виклик підозрюваного.
В ході досудового розслідування та з моменту повідомлення про підозру, встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 не представляється можливим, останній на неодноразові виклики та повідомлення не з`являється без поважних причин, тому виникла необхідність у проведенні заходів щодо розшуку підозрюваного.
Враховуючи вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_4 приховує своє місце перебування з метою уникнення кримінальної відповідальності, в зв`язку з чим проведення подальших слідчих та процесуальних дій не надається можливим, це вказує на те що останній ухиляється від органів досудового розслідування, тому постановою процесуального керівника від 23.06.2022 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 ..
Слідчий зазначив, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування, суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як у кримінальному провадженні наявні речі і документи, щодо яких на теперішній час з об`єктивних обставин не вирішено питання щодо їх належного вилучення та накладення арешту, не встановлені всі обставини кримінального провадження; незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім цього, слідчий зауважив на наявність фактичних обставин справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, репутацію, відсутність постійного місця роботи та навчання, рівень та освіти, у скоєнні якого підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а пп.4, 5 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Також слідчий зазначив, що при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає вчинених злочинів, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження. Крім того, пунктами 1,2 частини 4 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.
На підставі викладеного слідчий посить клопотання задовольтни та з врахуванням вище наведенного обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_14 підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в судовому засіданні відмовився від будь-яких поясненнь та надав слово своєму захиснику.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні з клопотанням слідчого не погодився, так як підозра слідчого не обгрунтована, ризики відсутні. Зазначив, що його підзахисний ніяких повісток та викликів до органів досудового розслідування, або суду не отримував та взагалі не знав, що його оголошено у розшук. А як дізнався, то особисто прийшов до слідчих органів та суду, він нікуди не ховався та бажає співпрацювати зі слідством. У звязку з чим, просить суд відмовити у задоволенні клопотаня слідчого про обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладаням на нього відповідних обовязків.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000898 від 28.03.2018 за правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 358 ч. 4, ст. 358 ч. 1, ст. 356, ст. 259 ч. 1, ст.190 ч. 4 та ст. 28 ч. 3 ст. 162 ч. 1 КК України.

23.09.2021.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України.

22.06.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 та ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України.

23.06.2022 рокупостановою Білгород-Дністровського РВП ГУНП України в Одеській області досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено та оголошено підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розшук.

Матеріалами справи встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, чч.1, 4 ст.358, ст.356, ч.1 ст.259, ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.1 ст.162 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

За твердженням слідчого, підозрюваний ОСОБА_4 не будучи обмеженим у вільному пересуванні може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також скоїти інші кримінальні правопорушення. Все це, на думку слідчого свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно із ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, слідчим суддею встановлено наявність обгрунтованної підозри відносно ОСОБА_4 , але надана низка доказів, яка є низькою щодо вчиненя підозрюваним ОСОБА_4 зазначених в клопотанні ризиків. Крім цього, слідчий суддя враховує ту обставину, що з моменту дізнання підозрюваним про його розшук він добровільно зявився до суду для розгляду даного клопотання, нікуди не тікав та відсутні докази впливу на свідків за весь час здійснення досудового розслідування, що свідчить про готовність співпрацювати з органами слідства та суду, як і зазначив захисник підозрюванного.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором цілком доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, однак доведенність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий у клопотанні є низькою, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

При виконанні вказаних обов`язків підозрюваним буде досягнуто дієвість кримінального провадження та його оперативність, проведення досудового розслідування у розумні строки, виключено ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181-182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеської області, майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.2, ст.185 ч.2, ст. 358 ч.4, ст. 358 ч.1, ст. 356, ст. 259 ч.1, ст.190 ч. 4 та ст.28 ч.3 ст.162 ч.1 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 32 доби, тобто з 23.08.2022 року до 23.09.2022 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду по виклику за необхідністю;
- не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків, а саме у разі їх недотримання або порушення може бути обраний більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвалу направити для виконання до РВП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 30.08.2022 року о 10:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1