ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року

м. Київ
справа № 298/428/15-к
провадження № 51-613 км 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04 лютого 2010 року за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 296 КК України до визначеного на підставі ч.1 ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 червня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано покарання за вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04 лютого 2010 року, а саме 6 місяців позбавлення волі і остаточно за сукупністю вироків визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вирішено цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , питання процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року вирок суду першої інстанції змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_6 злочину разом із ОСОБА_11 та постановлено вважати правильним - вчинення ОСОБА_6 інкримінованих дій разом з особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження. В решті вирок суду залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 19 грудня 2011 року близько 01:00 год разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, поблизу магазину на вул. Шевченка в смт. В.Березний, Закарпатської області, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, що виразилося в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, самоствердиться за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, з особливою зухвалістю, в присутності сторонніх осіб, заздалегідь заготовленим предметом - дерев`яною палицею, наніс декілька ударів по належному ОСОБА_8 автомобілю марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 та порізав ножем шини, пошкодивши вказаний транспортний засіб та спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 7551,38 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, цього ж дня близько 02:00 год ОСОБА_6 , в групі з особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, керуючи автомобілем марки «Мерседес-Е220», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_2 та рухаючись по вул. Фізкультурній у смт. В.Березний, Великоберезнянського району, Закарпатської області, заблокував вказаним транспортним засобом дорогу автомобілю марки «ВАЗ-21120», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що рухався по вищевказаній вулиці, в якому знаходились ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що проявилося в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, самоствердиться за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, з особливою зухвалістю, в присутності сторонніх осіб, після того як особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, здійснила декілька пострілів у ОСОБА_12 з невстановленої мисливської вогнепальної зброї, ОСОБА_6 дерев`яною палицею наніс декілька ударів по належному ОСОБА_12 автомобілю марки «ВАЗ-21120», реєстраційний номер НОМЕР_3 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 18 081,35 грн.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого. Обґрунтовуючи свої вимоги наводить доводи, що стосуються невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та не погоджується з оцінкою судом доказів. Вказує на порушення, на його думку, вимог ст. 337 КПК України, в зв`язку з тим, що змінений обвинувальний акт не відповідав вимогам ст. 291 КПК України. Після зміни обвинувачення в суді, останньому не було роз`яснено зміненого обвинувачення, потерпілим не роз`яснено права підтримувати первісне обвинувачення, змінений обвинувальний акт не оголошувався в судовому засіданні. Зазначає про безпідставне залишення без задоволення клопотань сторони захисту про визнання деяких доказів недопустимими. Вважає, що під час розгляду апеляційних скарг сторони захисту, всупереч вимогам ст. 405 КПК України, апеляційний суд не розглянув клопотання про дослідження доказів та не надав належної оцінки доводам скарг. Наводить інші доводи, що на думку засудженого, свідчать про допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час апеляційного розгляду даного провадження. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Наголошує, що суд апеляційної інстанції без дослідження доказів виключив посилання на вчинення хуліганських дій ОСОБА_11 та таким чином істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
У аналогічних за змістом та вимогами касаційних скаргах потерпілий ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 також просять скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги наводять доводи щодо невідповідності висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду. Вказують, що всупереч вимогам ст. 338 КПК України, суд не роз`яснив потерпілому права підтримувати первісне обвинувачення, не вручив зміненого обвинувального акту. Зазначають, що апеляційний суд не повідомив потерпілих про дату судового засідання в апеляційному суді 18 травня 2021 року, в зв`язку з чим вони були позбавлені можливості бути присутніми під час апеляційного розгляду. Крім того, вважають, що апеляційний суд мав безпосередньо дослідити докази у справі та допитати їх, чого безпідставно не зробив, натомість, змінив вирок в частині посилання на ОСОБА_11 , чого без безпосереднього дослідження доказів не можливо було зробити. Зазначають про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України та відсутність відображеної у ній позиції потерпілого щодо апеляційної скарги, яку він висловлював на попередніх судових засіданнях.
Під час касаційного розгляду захисник ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_6 підтримали касаційні скарги сторони захисту, а також потерпілого і його представника та просили їх задовольнити.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор під час касаційного розгляду вважала, що підстав для задоволення касаційних скарг немає, а тому просила залишити їх без задоволення, а оскаржувані судові рішення слід - без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційних скаргах захисник, потерпілий та представник потерпілого наводять доводи щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та не погоджуються з оцінкою судом доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Натомість, зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Переглядаючи справу за апеляційними скаргами сторони захисту, в яких вони оспорювали правильність встановлення фактичних обставин, наводили доводи щодо неповноти судового розгляду, заперечували винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, обґрунтовували недопустимість деяких доказів, не погоджувалися з оцінкою судом першої інстанції доказів, апеляційний суд в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку діям засудженого.
За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України кваліфіковано правильно.
Доводи касаційної скарги захисника про порушення, на його думку, вимог ст. 337 КПК України, в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не пред`являлось обвинувачення про вчинення злочину за попередньою змовою та після зміни обвинувачення в суді, останньому не було роз`яснено зміненого обвинувачення, потерпілим не роз`яснено права підтримувати первісне обвинувачення, змінений обвинувальний акт не оголошувався в судовому засіданні, є безпідставними.
Як убачається зі справи, в судовому засіданні 10 червня 2016 року ОСОБА_6 та його захиснику було вручено змінений обвинувальний акт, а також на виконання вимог ч. 4 ст. 338 КПК України, відкладено судовий розгляд на іншу дату, в зв`язку з наданням останньому часу для підготовки до захисту від нового обвинувачення. Крім того, зміст зміненого обвинувального акту відповідав вимогам ст. 291 КПК України та містив усі необхідні відомості.
Що стосується доводів касаційних скарг потерпілого та його представника про те, що всупереч вимогам ст. 338 КПК України, суд не роз`яснив потерпілому права підтримувати первісне обвинувачення, не вручив зміненого обвинувального акту, то вони є голослівними та спростовуються матеріалами справи.
Так, в судовому засіданні 10 червня 2016 року, в якому був присутній представник потерпілого адвокат ОСОБА_14 , після пред`явлення прокурором зміненого обвинувачення, суд роз`яснив змінене обвинувачення, надав представнику ОСОБА_14 примірники зміненого обвинувального акту для вручення під підпис потерпілому, що останній зобов`язався перед судом зробити.
Відповідно до ч. 3 ст. 338 КПК України якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.
Проте, в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, не ставилось. Тому твердження потерпілого та його представника про порушення вимог ст. 338 КПК України, в зв`язку з тим, що суд не роз`яснив потерпілому права підтримувати первісне обвинувачення, є необґрунтованими.
Голослівними є також доводи касаційних скарг потерпілого і його представника про те, що апеляційний суд не повідомив потерпілих про дату апеляційного розгляду 18 травня 2021 року, в зв`язку з чим вони були позбавлені можливості бути присутніми під час апеляційного розгляду.
В матеріалах справи міститься клопотання представника потерпілих від 06 квітня 2021 року про проведення судового розгляду в суді апеляційної інстанції без участі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , в якому вони також зазначили, що повністю відмовляються від поданих ними раніше апеляційних скарг та не мають будь-яких претензій до ОСОБА_6 (т. 3 а.с. 208).
Водночас, у справі міститься повідомлення Львівського апеляційного суду (т. 3 а.с. 212) на адресу потерпілого ОСОБА_8 про дату та час апеляційного розгляду, тому посилання останнього про те, що апеляційний суд не повідомив його про дату апеляційного розгляду 18 травня 2021 року, в зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути присутнім під час апеляційного розгляду є безпідставними.
У касаційній скарзі сторона захисту вказує, що апеляційним судом не було вирішено їх клопотання про повторне дослідження доказів, однак зазначене не відповідає матеріалам справи, з яких убачається, що ні засуджений ОСОБА_15 , ні його захисник ОСОБА_16 не подавали такого клопотання разом зі своїми апеляційними скаргами. Не заявляли такого клопотання про дослідження доказів ні засуджений, ні його захисник, які були присутні в апеляційному суді і під час апеляційного розгляду, що підтверджується журналом судового засідання апеляційного суду від 18 травня 2021 року (т. 3 а.с. 218-219).
Крім того, не надходило будь-яких клопотань про дослідження доказів і від потерпілого чи його представника, які, до того ж, відмовились від поданих ними апеляційних скарг (т. 3 а.с. 1, а.с. 50, 51), а тому їх посилання в касаційній скарзі про те, що апеляційний суд мав безпосередньо дослідити докази у справі та допитати їх, чого безпідставно не зробив, є необґрунтованими.
Що стосується доводів касаційних скарг потерпілого і його представника про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, в зв`язку з відсутністю відображеної у ній позиції потерпілого щодо апеляційної скарги, яку він висловлював на попередніх судових засіданнях, то вони також є необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні 18 травня 2021 року, коли безпосередньо здійснювався апеляційний розгляд у відповідності до вимог ст. 405 КПК України, представників потерпілої сторони в судовому засіданні не було.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи касаційної скарги захисника про протилежне, є безпідставними.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, детально перевірив викладені в апеляційній скарзі сторони захисту доводи, в тому числі стосовно недопустимості, на думку ОСОБА_6 та його захисника, доказів у зв`язку з їх отриманням з порушенням вимог кримінального процесуального закону, які є аналогічними, за своїм змістом, доводам касаційної скарги захисника та обґрунтовано визнав їх безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
Вказаний суд не знайшов підстав для скасування вироку з наведених у апеляційних скаргах сторони захисту мотивів.
Колегія суддів вважає, що постановлена за результатами апеляційного розгляду ухвала апеляційного суду, відповідає вимогам ст. 419 КПК України та погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційних вимог немає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , а також касаційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3