Справа № 308/7455/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2022 року м. Ужгород
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -
Старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним клопотанням, яке мотивує тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.
Так, ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_8 , розробив протиправний механізм, відповідно до якого, особа призовного віку від 18 до 60 років, якій обмежено виїзд за кордон, проходить медичну комісію визнанням особи непридатною до військової служби або отримує посвідчення волонтера в громадські організації «Волонтери Закарпаття» та повідомлення з Військової частини НОМЕР_1 , що в подальшому дає підставу для виїзду за межі території України.
На виконання вказаного протиправного механізму ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , 21.04.2022 о 14:00 год., перебуваючи в м. Ужгороді, біля готелю «Закарпаття», зустрівся з ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, та ОСОБА_10 , при цьому достовірно знаючи, що ОСОБА_10 обмежено виїзд за кордон, повідомив останньому, що може організувати проходження особами призовного віку військово-лікарської комісії на території одного з військових комісаріатів Закарпатської області, з подальшим визнанням особи непридатною до військової служби з виключенням з військового обліку, що слугує підставою для безперешкодного виїзду особи за кордон. За виконання вказаних дій, ОСОБА_4 висунув пропозицію надання йому грошових коштів у розмірі 14 000 доларів США.
22.04.2022 приблизно о 13:00 год. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , приїхав на належному йому автомобілі марки «BMW» синього кольору з реєстраційним номером Чеської Республіки НОМЕР_2 , за адресою: м. Ужгород, вул. Станційна, 2, де, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України за грошову винагороду, зустрівся із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час чого повідомив ОСОБА_10 про необхідність надання 1000 доларів США за проходження військово-лікарської комісії з подальшим визнанням ОСОБА_10 непридатним до військової служби та виключенням з військового обліку, що надасть можливість останньому безперешкодно виїхати за межі території України, всупереч обмежень, встановлених Законом України «Про правовий режим воєнного стану».
На виконання вищезазначеної пропозиції ОСОБА_8 , 22.04.2022 ОСОБА_10 , знаходячись в наведеному вище автомобілі, що був припаркований за адресою: м. Ужгород, вул. Станційна, 2, передав йому 1000 доларів США.
Надалі, ОСОБА_8 , реалізуючи спільні із ОСОБА_4 протиправні наміри, спрямовані на особисте збагачення за рахунок незаконного переправлення військовозобов`язаних чоловіків за кордон під час мобілізаційних заходів на території держави в умовах воєнного стану, при невстановлених обставинах підшукав невстановлених осіб, які згідно їх спільного злочинного плану, організували виготовлення посвідчення волонтера в громадській організації «Волонтери Закарпаття» №0219 від 07.06.2022 видане на ім`я ОСОБА_11 та повідомлення з Військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2022, відповідно до якого ОСОБА_10 має право на безперешкодний виїзду за межі території України.
Після цього, 10.05.2022 ОСОБА_10 за вимогою ОСОБА_8 прибув в кафе «Три горба», за адресою: м. Ужгород, вул. Залізнична, 1а, де останній, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України, висунув ОСОБА_10 вимогу в наданні йому 500 (п`ятсот) доларів США.
На виконання вищезазначеної пропозиції ОСОБА_8 , 10.05.2022 ОСОБА_10 в рамках проведення контролю за вчиненням злочину, передав йому 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
В подальшому, 15.06.2022 приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливим мотивом, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з метою доведення свого протиправного умислу спрямованого на отримання від ОСОБА_10 грошових коштів, за організацію незаконного переправлення його за кордон, попередньо обговоривши з ОСОБА_4 обставини вчинення злочину, на виконання відведеної йому злочинної ролі в попередній змові, приїхав на належному йому автомобілі марки «BMW» синього кольору з реєстраційним номером НОМЕР_3 , на автозаправну станцію «ОККО», за адресою: м. Чоп, вул. Ужгородська, 9, де до нього в автомобіль сіли ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які діяли під контролем правоохоронних органів, після чого ОСОБА_8 розповів ОСОБА_10 деталі перетину ним кордону та передав останньому посвідчення волонтера в громадській організації «Волонтери Закарпаття» № 0219 від 07.06.2022 видане на ім`я ОСОБА_11 , повідомлення з Військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2022, а також повідомив про необхідність надання йому грошових коштів, на що ОСОБА_10 відповів, що кошти будуть надані ОСОБА_12 , після перетину ним кордону.
Після цього ОСОБА_10 пересів у належний йому автомобіль марки «Volkswagen Passat» та почав рух в напрямку контрольно-пропускного пункту Чоп (Тиса) - Захонь. В свою чергу ОСОБА_12 залишився в автомобілі ОСОБА_8 та разом із ним поїхали за ОСОБА_10 , та через деякий час, зупинившись на відрізку автодороги Е573 біля будівлі, на якій наявна вивіска «Закарпатські страви» неподалік контрольно-пропускного пункту Чоп (Тиса) - Захонь, почали очікувати перетину кордону ОСОБА_10 .
Цього ж дня, 15.06.2022 о 14:40 год. після надходження від ОСОБА_10 телефонного дзвінка ОСОБА_12 щодо успішного перетину державного кордону України, останній передав ОСОБА_8 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США та 140 000 (сто сорок тисяч) гривень за організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон, а також підготовку документів для переправлення в подальшому інших осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України.
Одразу після передачі грошових коштів, ОСОБА_8 був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів, що мало місце о 14:40 год. 15.06.2022 на автодорозі Київ-Чоп, неподалік пункту пропуску «Тиса», а ОСОБА_4 в рамках безпосереднього переслідування особи підозрюваної у вчинені злочину був затриманий о 14:50 год. 15.06.2022 за місцем свого проживання, а саме за адресою АДРЕСА_2 .
16 червня 2022 року о 13.26 год. стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні на даний час ще не встановлені всі та не допитані інші особи щодо обставин, що мають доказове значення у даному провадженні, а також вирішується питання щодо призначення та проведення необхідних судових експертиз, а тому слідчий у клопотанні вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років.
Крім того, ОСОБА_4 може незаконно вливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити те, в якому підозрюється.
З урахуванням наведеного слідчий вважає, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке клопотання задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження. Зазначив, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а відтак, більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, які наведені у клопотанні .
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні надав письмові заперечення, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. Вважає клопотання слідчого необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки таке не відповідає критеріям ст. 183 КПК України. Вказує, що таке не містить достатніх доказів обґрунтованості підозри, наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказують слідчий, прокурор, а також слідчим не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам наведеним у клопотанні.
Також вказує, що проаналізувавши надані покази агентів ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з таких слідує, що ОСОБА_4 відмовляв агентів від співпраці з ОСОБА_13 , запропонував документи зробити в інших людей. Агенти ж мали інший план, спровокувати злочин з боку ОСОБА_8 .
Окрім цього, зазначив про відсутність доказів, що ОСОБА_4 мав отримати яку-небудь частку з організації незаконного переправлення через кордон. Останній рекомендував всі питання з ОСОБА_13 вирішувати на власний розсуд.
Щодо ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, захисник вважає такі безпідставними та нічим необґрунтованими, такі зазначені слідчим у клопотанні без посилання на конкретні факти.
При вирішенні клопотання слідчим суддею, захисник просив також врахувати вік підозрюваного ОСОБА_4 , що останній одружений, має сім`ю, постійне місце проживання, на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері не перебуває, раніше не судимий. Разом з цим, стан його здоров`я не є задовільним, має серйозні проблеми з серцем, інвалід ІІІ групи, на серці встановлений кардіостимулятор.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, врахувавши його вік, стан здоров`я. Пояснив, що дійсно спілкувався з гр. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 щодо можливості перетнути державний кордон України, а також зазначив, що він є волонтером.
Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан.
Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15 червня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий працівниками СУ ГУНП в Закарпатській області 15 червня 2022 о 14 год. 50 хв. в порядку ст. 208 КПК України. Підставою затримання зазначено - безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
16 червня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Вивчивши матеріали клопотання, зокрема дослідивши долучені: протокол затримання ОСОБА_4 від 15.06.2022 року, протокол затримання ОСОБА_8 від 15.06.2022 року, протокол обшуку автомобіля підозрюваного ОСОБА_8 , протокол огляду речей і документів від 15.06.2022 року, зокрема грошей вилучених в ході проведеного обшуку, протокол обшуку за адресою проживання підозрюваного ОСОБА_4 , протокол огляду місця події службового кабінету № 24 ВЧ-А1778, за адресою АДРЕСА_3 , протоколи огляду особи та вручення речей (грошей), зокрема ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а також протокол за результатами проведення негласної (слідчої) розшукової дії аудіо- відеоконтроль особи від 22.04.2022 року, протокол допиту свідка ОСОБА_12 , в яких останній зазначає, що він та ОСОБА_14 зустрічалися з ОСОБА_4 та обговорювали схеми перетину державного кордону на підставі різних документів, в тому числі про можливість виготовлення паспортів громадян іноземних країн, в ході чого ОСОБА_4 надав гарантії, що ОСОБА_8 є людиною, яка не кине їх і зробить відповідні оригінальні документи.
Тому вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
Окрім цього, виходячи з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
В свою чергу, всі обставини даного провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Так, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрівається у вчиненні тяжкого злочину, розуміючи невідворотність свого покарання може вдатися до переховування від органів досудового розслідування та суду. Поряд з цим, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 передбачає виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Також слідчим суддею враховуються й ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може незаконно вливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, впливати на інших, на даний час ще не встановлених осіб, з якими ОСОБА_4 діяв у змові, і знаходячись на свободі може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, однак, на даний час ще не допитані. Крім цього, ОСОБА_4 може підшукуватиінших осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання у даному кримінальному провадженні.
Що стосується можливості вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, то слідчим у клопотанні нічим необґрунтовано наявність такого ризику.
Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, що спростовує доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та відсутності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, злочин вчинено умисно, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме, те, що останній раніше не судимий, має постійне місце проживання, інвалід третьої групи.
У судовому засіданні сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання із тих підстав, що підозрюваний є інвалідом третьої групи, має вади серця.
Положеннями ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.
Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року № 239/5/104 затверджений Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.
Тобто, особам які утримуються в місцях попереднього ув`язнення забезпечується надання медичної допомоги.
Жодних даних, котрі б свідчили про те, що ОСОБА_15 за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту у судовому засіднні.
Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного ОСОБА_4 та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
У зв`язку із наведеним клопотання слідчого підлягає до задоволення.
У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
У відповідності з ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.
Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2022 року складає 2 481 гривень, та з урахуванням даних щодо майнового стану підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок (80х2481). Такий розмір застави, на переконання слідчого судді, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України та забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.
У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає Закарпатська область, м. Ужгород, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання з 14 год. 50 хв. 15 червня 2022 року.
Встановити строк дії ухвали до 11 серпня 2022 року включно.
На підставі ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок (80х2481).
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає Закарпатська область, м. Ужгород, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 11 серпня 2022 року включно.
У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватиметься підозрюваний.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 21.06.2022 року об 11 год. 35 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1