Номер провадження: 11-кп/813/1859/22
Справа № 509/5682/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001166 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 серпня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 та кримінальних проступків, передбачених ч.3 ст. 357, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В Овідіопольському районному суді Одеської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0001166 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.357, ч.1, 4 ст.358 КК України.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 серпня 2022 року в порядку ст.331 КПК України задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком до 16.10.2022 року.

Цією ж ухвалою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 , апеляційна скарга від якої не надходила , а отже ухвала суду від 17.08.2022 року в частині що стосується вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 колегією суддів в апеляційному порядку не переглядається.

Ухвала суду першої інстанції від 17.08.2022 року перевіряється в межах поданої апеляційної скарги лише відносно ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить змінити йому запобіжний захід. Зобов`язується проживати на території Одеської області та м. Одеси, не тиснути на свідків, понятих, потерпілих. На першу вимогу з`являтися на всі судові засідання, без дозволу органів поліції не покидати м. Одеса.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує , що в суді не було надано жодного доказу, що дає підстави для кваліфікації його дій за ч.3 ст.187 КК, його винуватість не підтверджена показами свідків, понятих та потерпілих. Судове засідання 17.08.2022 року проведено без участі його захисника , що є порушенням його право на захист . Крім того суд не забезпечив і його участь в судовому засіданні .

Позиції учасників судового розгляду.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого.

Прокурор просив відмовити у задоволенні апеляційних вимог ОСОБА_7 .

По суті клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та його захисник пояснили, що воно задоволенню не підлягає через недоведеність існування заявлених ризиків та недоведеність винуватості у вчиненні інкримінованих злочинах.

Прокурор підтримав клопотання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, в обсязі , що надійшли з суду першої інстанції та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Мотиви суду.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи обвинуваченого, викладені в його апеляційній скарзі , та вимогу про необхідність зміни запобіжного заходу колегія суддів враховує наступне.
Вбачається, що ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 серпня 2022 року в ході судового провадження в суді першої інстанції в порядку ст.331 КПК України задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком до 16.10.2022 року.
З мотивувальної частини оскаржуваної ухвали видно, що продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, суд врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.357, ч.1, 4 ст.358 КК України, одне з яких відноситься до особливо тяжких злочинів за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років. ОСОБА_7 раніше судимий, не працює, не має міцних соціальних зв`язків.
Прийняте рішення суд мотивував тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.
Задовольнивши клопотання прокурора, суд погодився із наявністю раніше встановлених та вказаних в клопотанні прокурора ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений , перебуваючи на свободі, може здійснити спроби переховування від суду; та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що на час розгляду клопотання було доведено існування зазначених ризиків , що давали підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 після 17 серпня 2022 року строком на 60 днів.
Разом і тим, апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання прокурора було порушено право обвинуваченого на захист , наводити заперечення проти клопотання, оскільки всупереч вимогам ч.1 ст. 52 КПК України розгляд клопотання відбувся за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні зокрема особливо тяжкого злочину , передбаченого ч.3 ст. 187 КК.
Тому ухвала суду першої інстанції від 17.08.2022 року в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України з постановлення апеляційним судом нової ухвали в цій частині.
Як вже було зазначено , вказана ухвалу суду від 17.08.2022 року в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 апеляційним судом не переглядається , тому жодних процесуальних рішень щодо ухвали суду від 17.08.2022 року в частині , що стосується ОСОБА_9 колегія суддів не приймає.
Колегія суддів вважає, що право обвинуваченого на захист має бути поновлене шляхом постановлення нової ухвали апеляційним судом за результатами розгляду клопотання прокурора у судовому засіданні за участі обвинуваченого , його захисника та прокурора, з перевіркою доводів його апеляційної скарги та наданням стороні захисту можливості висловити позицію щодо поданого клопотання.
Сторона захисту під час апеляційного розгляду вказувала на необґрунтованість клопотання прокурора про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 .
У відповідності до приписів ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу строку тримання особи під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до закінчення строку дії попередньої ухвали від 22.06.2022 року, якою строк тримання під вартою ОСОБА_7 було продовжено до 21.08.2022 року судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не завершено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.
Вбачається, що в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , а тому встановлення на даному етапі його вини у вчиненні інкримінованих злочинів відноситься до компетенції суду першої інстанції за результатами судового розгляду.
Перевірка достатності доказів для постановлення обвинувального вироку не відноситься до компетенції суду апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду ухвали суду про продовження запобіжного заходу до закінчення судового розгляду.

Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що відсутні підстави для продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання через недоведеність його винуватості у вчиненні цього злочину , колегією суддів до уваги взяті не можуть бути .

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 як видно обґрунтовано продовженням існування ризиків переховуватися від суду з урахуванням тяжкості покарання , що йому загрожує у разі доведення винуватості, та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи , що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, злочинів проти життя особи, не працює, не має засобів для існування, не має міцних соціальних зв`язків.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам. .

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання ( продовження) запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості , що характеризують особу обвинувачених.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вбачається , що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не завершено.

Він обвинувачується у вчиненні сукупності кримінальних правопорушень, в тому числі і особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за який передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років.

З обвинувального акта та матеріалів провадження видно , що ОСОБА_7 проживав не за місцем реєстрації, міцних соціальних зв`язків не має, на час затримання офіційно не був працевлаштований, законних джерел доходів не мав, суспільно - корисною діяльністю не займався, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення тяжких корисливих злочинів , має негативну репутацію.

Тяжкість покарання , що загрожує у разі доведення винуватості , суспільна небезпечність скоєних ним діянь у сукупності із зазначеними відомостями про особу обвинуваченого , враховуючи системність його злочинної діяльності , способу життя, негативну репутацію , відсутність законного джерела доходу дають підстави для висновку, що продовжують і на даній стадії судового розгляду кримінального провадження існувати ризики переховуватися від суду і продовжити вчинення кримінальних правопорушень і вони не зменшилися.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути піддана обвинувачена, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Жодних відомостей чи доказів того , що на даний час у соціальному , сімейному стані обвинуваченого сталися істотні зміни , які б давали підстави для висновку про зменшення існуючих ризиків , стороною захисту під час апеляційного розгляду не додано.

В апеляційній скарзі обвинувачений не наводить доводів та обґрунтувань щодо відсутності чи зменшення встановлених ризиків.

Доказів того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали сталися суттєві зміни у соціальних зв`язках обвинуваченого чи виникли інші обставини, які б доводили те, що заявлені раніше ризики зменшилися, апелянт не надав.
На переконання судової колегії , зазначені вище обставини в своїй сукупності, свідчать про те, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, як на тому наполягає сторона захисту , не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на дій стадії судового розгляду.
Тривалість тримання особи під вартою не є безумовною підставою для прийняття рішення про наявність підстав для зміни запобіжного заходу.
Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.
Твердження сторони захисту про недоведеність прокурором існування ризиків , які виправдовують продовження тримання ОСОБА_7 під вартою після 17.08.2022 року колегія суддів вважає безпідставними.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК судом першої інстанції , а сторона захисту не позбавлена можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.
Колегія суддів вважає необхідним звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання приписів ч.4 ст.28, ч.1 ст.318 КПК про здійснення судового розгляду протягом розумного строку.
Роз`яснити обвинуваченому , що питання скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації або зміна запобіжного заходу з інших підстав, на що посилався обвинувачений під час апеляційного розгляду , врегульоване приписами ст. 616 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції від 17.08.2022 року в частині продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підлягає скасуванню з наведених вище підстав з постановленням в цій частині нової ухвали.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки доведено існування ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального провадження обвинуваченим , а відтак наявні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 діб до 15 жовтня 2022 року включно.

Підстав для зміни запобіжного заходу , як про те просить обвинувачений в апеляційній скарзі , на даній стадії кримінального провадження , колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 серпня 2022 року в частині продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001166 скасувати.
Постановити в цій частині нову ухвалу.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 15 жовтня 2022 року включно.
Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо забезпечення розумного строку розгляду кримінального провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4