Провадження № 1-кп/947/934/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000589 від 02.12.2021 року відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.
24.02.2022 року указом президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на терріторії України введено воєнний стан.21 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» до 23 серпня 2022 року.

Згідно рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні, в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Обвинувачений ОСОБА_5 який утримується в ДУ "ОСІ" до суду не доставлений, оскільки доставка обвинуваченого з ДУ "ОСІ" неможливо у зв`язку з наявністю воєнного стану на території країни.

Відеоконференція з ДУ "ОСІ " не проводилися у зв`язку з відсутністю Інтернет зв`язку.

Враховуючи зміст листа Верховного суду від 03.03.2022 року "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану" допускається розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі обвинуваченого.

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не працює, не одружений, у нього відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві, що вказує на те, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може переховуватись від суду, чинити тиск на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, на службових осіб колишньої Кілійського РДА в Одеській області, які на разі обирають аналогічні посади у структурних підрозділах Ізмаїльської РДА в Одеській області, знищити оригіналів розпоряджень, які подписані обвинуваченим щодо передачі інших земельних ділянок у приватну власність та користування, які не вилучені органом досудового розслідування. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 . Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу не менш суми завданих збитків, тобто 3 млн. грн., які сдатні забеспечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що становить 1223 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, обґрунтування викладені в письмовому клопотанні. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні дитину, батьків пенсіонерів, позитивно характеризується та йому оголошені численні подяки за місцем роботи. Крім того, відповідно до рішень ЄСПЛ, ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно не підставі ступеня тяжкості можливого покарання, та ризик тиску на свідків, експертів прокурором не обґрунтований, не підтверджений належними доказами. Обвинувачений в ході досудового розслідування не ухилявся від явки до слідчого, ні яким чином не перешкоджав проведенню досудового розслідування. Враховуючи зазначене та викладені доводи в письмовому клопотанні, відсутні підстави для застосування до ОСОБА_5 найсуворішого виду запобіжного заходу, захисник просив, змінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби.
Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки воно не обґрунтовано та безпідставне, необхідно залишити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, письмові клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та клопотання захисника щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань, суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК України.
Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно не підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Оцінюючи ризик можливого тиску на учасників процесу, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини викладену у рішенні «Летельє проти Франції», відповідно до якого, реальна небезпека чинення тиску на свідків, експертів могла існувати на початку цієї справи, але з плином часу вона значно зменшилася.
Доводи прокурора про існування ризику знищення оригіналів розпоряджень, які подписані обвинуваченим щодо передачі інших земельних ділянок у приватну власність та користування, які не вилучені органом досудового розслідування, суд визнає безпідставними та декларативними, оскільки прокурор не пояснив суду в який спосіб обвинувачений може знищити будь-які речі, які перебувають в розпорядженні інших осіб, та не є доказами у зазначеному кримінальному провадженні.
Суд погоджується з прокурором щодо існуванням ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, але цей ризик є мінімізованим з даних про особу обвинуваченого.
В даному випадку, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, а саме п. 33 рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ, яким визначено, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки в залежності від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому, необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язку з державою, в якому він переслідувався за законом, і його міжнародні контакти.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»). Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання в Одеській області, на його утриманні перебувають батьки пенсіонери та малолітня дитина, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Відповідно до характеристики на обвинуваченого з місця проживання та місця працевлаштування, останній за місцем проживання проявив себе з позитивного боку, бере активну участь у громадському житті кварталу, допомагає сусідам, що може вказувати на міцність у останнього соціальних зв`язків, а також бажання постійного працевлаштування.
Зазначені обставини більш ніж достатньо вказують на існування у обвинуваченого ОСОБА_5 міцних зв`язків з державою, які зможуть стримувати останнього від намагання переховуватись від суду.
Мотиву однієї лише тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 недостатньо для вирішення питання на користь обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки таке буде суперечити рішенню Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається обов`язковою підставою для застосування взяття під варту.
Тому суд, застосовує наведені рішення ЄСПЛ, а також рішення ЄСПЛ у справі «Орловський проти України», згідно якого було встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції - право на судовий розгляд протягом розумного строку та/або право на звільнення обвинуваченого під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання щодо особи, яка була засуджена за вчинення ряду особливо тяжких злочинів, для обґрунтування рішення про пом`якшення запобіжного заходу та його режиму.
Враховуючі вищезазначене, суд не знаходить підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , та вважає, що на момент розгляду клопотання відсутні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 які вказують на існування міцних важелів соціального стримування останнього, суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд на стадії судового розгляду, є запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби. Такий запобіжний захід, на думку суду, буде цілком співрозмірним злочину, який інкримінується обвинуваченому та даним про його особу, та зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на нього наступні обов`язки: знаходитись з 22.00 до 06.00 години наступної доби за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не відлучатися з населеного пункту за постійним місцем проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками по справі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178,181,183,184,194,196,197,314,369-372 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Підготовче судове засідання по кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР за № 0000589 від 02.12.2021 року відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, відкласти на 19.09.2022 року о 15:00 годині.
Клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, залишити без задоволення.
Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без задоволення.
Обрати відносно ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 25.09.2022 року, та покласти на нього відповідно до ст. 194 КПК України наступні обов`язки: знаходитись з 22.00 до 06.00 години наступної доби за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не відлучатися з населеного пункту за постійним місцем проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками по справі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до ст.202 КПК України ОСОБА_5 , підлягає негайному звільненню з під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.
Виконання ухвали та контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 покласти на ГУНП в Одеській області, якому відповідно до вимог ч.4 ст.181 КПК України необхідно негайно поставити обвинувачених на облік, про що повідомити суд.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України у разі невиконання умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту або покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1