Справа № 314/3067/16-к
Провадження № 1-кс/314/458/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.09.2022 м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001813, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2015, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
16.05.2022 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 .

Згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_5 повідомлено про підозру у тому, що він 14.11.2015 о 10 годині 30 хвилин, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу з метою збуту в місця позбавлення волі, знаходячись на ринку «Анголенко» в м. Запоріжжі, незаконно придбав у невстановленої особи за 150 гривень згорток, заповнений згідно з висновком експерта № 1699 від 23.11.2015 наркотичним засобом Метадоном 0,123 г, та, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 зазначений згорток помістив до продуктів харчування, після чого із зазначеними продуктами харчування направився на маршрутному таксі з ринку «Анголенко» в м. Запоріжжя до Кам`янської виправної колонії № 101 УДПтС України в Запорізькій області, тим самим незаконно придбав, зберігав та перевозив наркотичний засіб. По приїзду до зазначеної установи ОСОБА_5 під видом продуктової передачі намагався збути зазначений наркотичний засіб до установи виконання покарань, однак 14.11.2015 о 19 годині 30 хвилин зазначений наркотичний засіб був виявлений та вилучений службовими особами поліції.

02.12.2015 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.05.2022надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

17.09.2022 о 22 годині 20 хвилин підозрюваний ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

Підставою до внесення клопотання стало те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали вказане клопотання, просили його задовольнити, обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тим обставинами, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, офіційно ніде не працює, законних джерел для існування не має, що свідчить про можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень з метою отримання коштів для існування. Крім того, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, переховуватись від слідства та суду, так як, усвідомлюючи тяжкість свого діяння і невідворотності покарання, останній покинув місце свого проживання та переховується від органів досудового розслідування.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого. При цьому підозрюваний вказав на необґрунтованість підозри, а також недоведеність жодним доказом та необґрунтованість ризиків, на які посилається слідчий та прокурор. В свою чергу, захисник просив врахувати, що підозрюваний має постійне місце проживання, де проживає з дружиною та неповнолітніми дітьми, проживає за цією адресою постійно, не переховувався від слідства, наразі проходить військову службу за мобілізацією.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши думку слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Як встановлено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Заперечуючи проти клопотання підозрюваний ОСОБА_5 посилався на необґрунтованість підозри, повідомленої йому.

З даного приводу слідчий суддя вважає доводи підозрюваного щодо необґрунтованості висунутої підозри безпідставними та наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, слідчим суддею лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слідчий суддя враховує те, що чинний Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням Європейського суду з прав людини «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21.042011).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27.11.1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя констатує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

За таких обставин, слідчий суддя констатує, що зібрані органом досудового розслідування докази, які були досліджені під час розгляду клопотання, свідчать про те, що наразі ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Разом з тим, подане слідчим клопотання неповною мірою відповідає вищевказаним вимогам. Так, слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте клопотання не містить викладу обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам.

Зокрема, як у клопотанні, так і під час судового засідання слідчим та прокурором не наведено даних про те, що ОСОБА_5 намагався будь-яким чином знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або іншим чином перешкодити досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні.

Не надано слідчим і прокурором доказів, які б свідчили про вплив підозрюваного на свідків. Як вбачається з клопотання, на теперішній час проведено допити свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, жоден з яких не вказав на те, що підозрюваний яким-небуть чином намагався вплинути на них.

Посилання сторони обвинувачення на ті обставини, що ОСОБА_5 ніде не працює, законних джерел для існування не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, веде аморальний спосіб життя, слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджені належними доказами. Навпаки, як встановлено у судовому засіданні підозрюваний наразі проходить військову службу, тобто отримує заробітну плату за місцем служби. Крім того, підозрюваний у судовому засіданні зазначив, що одружений, має двох неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність стійких соціальних зв`язків.

Крім того, твердження слідчого та прокурора про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не є достатнім для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01.06.2006 щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З матеріалів клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 тривалий час знаходився у розшуку, тобто переховувався від органу досудового розслідування, що, в свою чергу, свідчить про наявність ризику можливості переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, проте, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цьому ризику.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де проживає разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, наразі підозрюваний проходить військову службу, отримує заробітну плату за місцем служби.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, факт того, що наразі підозрюваний Шелія мобілізований та проходить військову службу, слідчий суддя дійшов до висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 достатньо застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

При цьому, на підозрюваного слід покласти декілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 184, 192-194, 196, 309, 395КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Слідчого відділення Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001813, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2015, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді у вигляді особистого зобов`язання.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки:
-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого прокурора або суду;
-повідомляти слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора та суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну свого місця проживання;
-утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.
Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, а після направлення кримінального провадження до суду-на прокурора.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.
Визначити строк дії ухвали тривалістю два місяці до 19.11.2022.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1
19.09.2022