ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003648 стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шемаха Азербайджан, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2022 року продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 26.08.2022 року включно з визначенням застави у розмірі 744300 гривень.
Мотивуючи прийняте рішення, суд вважав встановленим наявність ризиків, передбачених п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений намагаючись уникнути покарання за вчинення декількох злочинів, в тому числі й особливо тяжкого, може переховуватись від суду. Крім того, суд зазначив, що до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак останній порушив умови цього запобіжного заходу, перебував поза межами місця проживання, визначеного в ухвалі суду, не повідомив суд про зміну місця перебування та не з`явився у судове засідання 30 березня 2022 року.
Також суд зазначив, що наявним також є й ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки, окрім цього провадження, стосовно нього на розгляді різних судів Дніпропетровської області перебувають інші кримінальні провадження, що вказує на його ймовірну схильність до протиправної поведінки та підтверджує вказаний ризик.
З огляду на викладене, суд вважав, що забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 можливе виключно шляхом продовження застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням норм КПК України.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, в судовому засіданні суду першої інстанції прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу та не подавав будь-яких клопотань про продовження його тримання під вартою, проте суд вирішив питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продублювавши свої висновки про наявність ризиків з попередньої ухвали, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу. Крім того, ухвала суду першої інстанції не містить висновку навіть про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та не надано оцінки сукупності фактів про його ймовірну причетність до їх вчинення.
Вказує, що суд першої інстанції безпідставно послався на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 раніше не судимий, а по кримінальним провадженням, які перебувають в провадженні інших судів вироки відсутні, а тому таке посилання порушує право обвинуваченого на справедливий суд, оскільки таким чином суд першої інстанції висловився щодо його дій в інших провадженнях.
Також зазначає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду з 2015 року та обвинувачений ОСОБА_6 жодного разу не переховувався від явки до суду, а після оголошення в країні воєнного стану вступив до лав ЗСУ з метою захисту батьківщини, що не може свідчити про порушення ним умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Крім того, стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2022 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що вказує на відсутність будь-яких ризиків та одночасне перебування під двома запобіжними заходами.
Позиції учасників судового провадження.
Учасники апеляційного перегляду про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про їх особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.
Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження № 0003648 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, розгляд якого триває.
Судом першої інстанції в судовому засіданні було поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України.
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Прокурор в судовому засіданні суду першої інстанції вважав за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Сторона захисту заперечувалось проти продовження строку дії запобіжного заходу у зв`язку з відсутністю для цього законних підстав. Суд, заслухавши сторони кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив факт того, що обставини, які стали підставою для взяття ОСОБА_6 під варту, на даний час не змінилися, ризики, які були встановлено під час обрання запобіжного заходу і під час вирішення питання про продовження його дії, не зменшились, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, з огляду на тяжкість обвинувачення, зокрема за ч. 5 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майно; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки стосовно ОСОБА_6 в провадженні різних судів Дніпропетровської області перебувають інші кримінальні провадження у вчиненні аналогічних кримінальних правопорушень.
При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах заявленого клопотання та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та неприйнятними з огляду на таке.
Як видно з ухвали суду, продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відбувалось у в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України, шляхом поставлення на обговорення судом вирішення вказаного питання, а тому відсутність клопотання прокурора про продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження не потребується. Крім того, питання обґрунтованості підозри не є предметом розгляду судом першої інстанції, оскільки у даному випадку кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду та обвинуваченому ОСОБА_6 висунуте державне обвинувачення.
Посилання захисника на те, що суд безпідставно обґрунтував наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України тим, що стосовно ОСОБА_6 на розгляді в судах Дніпропетровської області перебувають інші кримінальні провадження є необґрунтованими, оскільки хоча й вироки у вказаних кримінальних провадженнях ще не ухвалено, проте зазначені обставини вказують на ймовірну причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень та його схильність до протиправної поведінки, а тому такі висновки суду першої інстанції не порушують вимоги ст. 62 Конституції України.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 не порушував умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки вступив до лав ЗСУ з метою захисту державного суверенітету України від збройної агресії рф, апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки зазначена обставина не виключає необхідність виконання обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ухвалою суду.
Той факт, що стосовно ОСОБА_6 ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2022 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про необхідність продовження такого строку в межах цього кримінального провадження та відповідає цілям, зазначеним у ст. 131 КПК України, оскільки запобіжний захід в іншому кримінальному провадженні у будь-який час може бути змінений або скасований.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3