Справа № 513/935/22
Провадження № 1-кп/513/96/22
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000457 від 27.09.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Головне Любомльського району Волинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , з вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця строкової служби на посаді старшого стрільця 3 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні матрос, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, проходячи військову службу на посаді старшого стрільця 3 відділення морської піхоти 1 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у військовому званні "матрос", 14.08.2022 року о 10 годині 25 хвилин, перебуваючи у розташуванні казарми на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , під час шикування підрозділу, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після доведення заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 бойового розпорядження т.в.о. командира НОМЕР_2 окремого батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 № 86/дск від 13.08.2022 "Про направлення особового складу підрозділу в район виконання бойових завдань", у порушення вимог статей 6, 11, 16, 28-38, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в присутності особового складу підрозділу, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконати наказ про направлення в район виконання бойових завдань, доведений заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_6 ..

Під час досудового розслідування 27 вересня 2022 року між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_4 , була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у повному обсязі повідомленої йому підозри, щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину.

Сторони, враховуючи обставини справи, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, приймаючи до уваги особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, в побуті характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, у вигляді щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, беззастережного визнання своєї винуватості, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового розгляду, узгодили застосування ч.1 ст.69 КК України та призначення ОСОБА_5 іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України - у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 6 (шість) місяців.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України, щиро розкаявся, визнав всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення, просив затвердити угоду про визнання винуватості. Суд роз`яснив обвинуваченому його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст.473 КПК України, а також переконався у добровільності укладення угоди та в тому, що угода не є наслідком насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України; наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані відповідні положення КПК України та просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Вислухавши прокурора, захисника та обвинуваченого суд дійшов наступних висновків.

За змістом частин 4, 5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Статтею 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною сторонами угодою до отримання висновку експерта або завершення проведення інших слідчих дій, необхідних для збирання та фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.

Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.402 КК України, а саме непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Перевіривши укладену між сторонами угоду на відповідність вимогам КПК України, суд встановив, що зміст угоди відповідає вимогам 472 КПК України, угода про визнання винуватості укладена у провадженні щодо тяжкого злочину, внаслідок якого шкоди завдано лише суспільним інтересам, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; сторони уклали угоду добровільно; фактичні підстави для визнання винуватості наявні; обставин, які б свідчили про неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, судом не встановлено; узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені ст.470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення (підозри), ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження щодо нього, особу обвинуваченого, який за місцем проходження служби характеризується позитивно, є раніше не судимою особою, приймав безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а також наявність передбачених ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які за положеннями ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого.

За положеннями ст.60 КК України покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців. Військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті. Арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.

У відповідності до частини 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Суд установив, що сторони узгодили покарання із урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та не є корупційним кримінальним правопорушенням чи кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, з урахуванням особи винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно. Сторони узгодили покарання із застосування положень ч.1 ст. 69 КК України, враховуючи наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового розгляду.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем строкової служби та приймав безпосередню участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а також вищезазначених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України, тобто перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, а саме до покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців із відбуванням на гауптвахті, як це узгоджено сторонами в угоді про визнання винуватості.

Узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим за участі захисника та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Керуючись ст. ст. 469, 472, 314, 373, 374, 394,474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , укладену 27 вересня 2022 року за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 вересня 2022 року покарання із застосуванням частини 1 ст.69 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців із відбуванням арешту на гауптвахті.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту приведення цього вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1