У Х В А Л А Справа № 932/2067/22

Іменем України Провадження № 1-кс/932/1522/22

13 червня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі

заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про зняття арешту майна, який накладено в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000214 від 09.04.2022 року, ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року на автомобіль марки «BMW», моделі «525 TDS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від автомобіля, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Заявник обгрунтовує свою позицію наступним. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2022 року було накладено арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки «BMW», моделі «525 TDS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , володільцем якого є ОСОБА_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від автомобіля. У зв`язку з необхідністю перереєстрації транспортного засобу та сплати митного збору володілець майна звернувся до суду із вказаним клопотанням.

Заявник у судовому засіданні підтримав вимоги, які викладені у клопотанні, пояснення надав аналогічні тексту клопотання.

Дізнавач СД ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання без його участі, додатково надав матеріали кримінального провадження № № 0000214.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 174 КПК України неявка слідчого не є перешкодою для вирішення слідчим суддею клопотання про скасування арешту майна.

Розглянувши клопотання, дослідивши наданні до нього додатки, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

З матеріалів клопотання та наданих до нього додатків вбачається наступне.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2022 року, прийнятою у кримінальному провадженні № 0000214 від 09.04.2022 року, що відкрито за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, задоволено клопотання дізнавача СД ДРУП ГУ НП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 та накладено арешт у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та користування автомобілем марки «BMW», моделі «525 TDS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від автомобіля. Клопотання слідчого вирішено слідчим суддею за участі володільця майна ОСОБА_3 . Правовою підставою накладення арешту на вищевказане майно стала його відповідність вимогам ст. 98 КПК України, а тому і потреба у збереженні речових доказів.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000214 від 09.04.2022 року здійснюється, зокрема, за фактом використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до висновку експерта, за результатом проведення технічної експертизи документів встановлено, що: «Бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , заповненого на ім`я « ОСОБА_4 » (на автомобіль «BMW 525 ТDS» із реєстраційним номером НОМЕР_1 ), не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

Згідно висновку експерта, яким було проведено трасологічну експертизу у кримінальному провадженні № 0000214, первинний номер кузова автомобіля марки «BMW 525 ТDS», д.н.з. НОМЕР_1 , наданого на дослідження, було знищено шляхом спилу поверхні металу, саморобним способом, не в умовах заводу виробника.

Отже, арешт накладено на майно, що є предметом злочинного посягання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України цілком правомірно.

Доводи ОСОБА_3 про необхідність перереєстрації транспортного засобу та сплати митного збору не заслуговують на увагу. Слідчому судді не представлено доказів того, що потреба у вжитих заходах забезпечення кримінального провадження відпала або арешт накладено необґрунтовано.

З цих підстав, клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 131, 132, 170-174, 309-310 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1