Спра Справа № 761/6863/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2629/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

Іменем України
03 серпня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 25 травня 2022року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання начальника ДУ «Київській слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 08.12.2014 ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло спільне клопотання ДУ «Київський слідчий ізолятор» та Спостережної комісії при Шевченківській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 25 травня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання начальника ДУ «Київській слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання.
Відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення суд першої інстанції вказав на відсутність підтверджень в матеріалах справи того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник засудженого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою звільнити ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк.
В обґрунтуванні вказує, що ОСОБА_8 з 07.12.2016 року працевлаштований в господарчу обслугу на посаду електромонтера, до виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова освіта» та «Підготовка до звільнення», але заняття відвідує лише під контролем з боку представників адміністрації, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, відповідно до ст. 110 КВК підтримує соціально - корисливі звязки шляхом побачень та передач, вину в скоєному злочині визнав повністю, розкаявся, тому апелянт вважає що ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до роботи довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, що підтримав судове рішення, захисника засудженого адвоката ОСОБА_7 , котра просила розгляд апеляційної скарги провести у відсутність засудженого та підтримала подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається з ухвали суду, суд першої інстанції зазначені вимоги виконав в повному обсязі.
Частиною 2 статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_8 з 30.12.2014 по 19.11.2016, тобто майже 2 роки, перебував у розшуку, ухиляючись від відбування призначеного йому покарання.
Наведена обставина достатньо переконливо свідчить, що після ухвалення вироку та набрання ним чинності після розгляду Апеляційним судом Київської області апеляції обвинуваченого, що відбулося 26.03.2015, ОСОБА_8 намагався уникнути покарання, що свідчить про його негативну спрямованість щодо усвідомлення ним злочинності своїх дій, відсутність каяття за вчинене, та говорить про тривале небажання спокутувати провину шляхом відбування покарання у виді позбавлення волі.
У подальшому, вже під час перебування у ДУ «Київський слідчий ізолятор», ОСОБА_8 неодноразово порушував встановлений порядок відбування покарання, у зв`язку з цим відповідно до ст. 132 Кримінально-виконавчого кодексу на нього систематично накладалися стягнення.
Зокрема, 22.05.2017 - догана; 27.07.2018 - догана; 21.11.2018 - догана; 02.01.2020 - догана.
Відповідно до характеристики, яка не містить дати, ОСОБА_8 за період тримання у ДУ «Київський слідчий ізолятор» зарекомендував себе негативно, має п`ять стягнень, до виконання законних вимог адміністрації Київського СІЗО ставиться не завжди сумлінно, до праці ставиться не завжди сумлінно, до заходів виховного та профілактичного характеру ставиться не завжди правильно. Вину у скоєнні злочину визнав частково, (аркуш 109 особової справи)

У подальшому засуджений не змінив своєї негативної поведінки, через що на нього накладені стягнення: 24.03.2020 та 09.12.2020 у виді доган.
Таким чином, за час відбування покарання у ДУ «Київський слідчий ізолятор» засуджений отримав 6 стягнень.
Зазначені стягнення погашені, на день ініціювання умовно- дострокового звільнення ОСОБА_8 характеризується позитивно, однак накладення стягнень протягом тривалого періоду - з травня 2017 по грудень 2020 років свідчать про відсутність позитивного впливу на засудженого призначеного покарання та безпідставність висновку, що виправлення ОСОБА_8 відбулося достроково.
Умовно-достроково звільнити особу від відбування покарання можливо за умови, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, обовязковими показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені в ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та сумлінне ставлення до праці.
Як вбачається з матеріалів справи, суд, розглядаючи питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та, відповідно до вимог чинного законодавства, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З матеріалів провадження не вбачається, а засуджений ОСОБА_8 не надав в розпорядження суду доказів, які б давали підстави вважати, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 25травня 2022року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання начальника ДУ «Київській слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання - без змін.
Судді: