Справа №463/3227/22
Провадження №1-кс/463/2125/22
У Х В А Л А

12 травня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова зі скаргою на бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скаргу мотивує тим, що звернувся в ДБР із заявою від 14.04.2022 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, однак всупереч вимогам ст.214 КПК України відповідні відомості до ЄРДР так і не внесені, тому просить скаргу задовольнити.

В судове засідання скаржник не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі, просить таку задоволити.

Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу на адресу суду не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.
Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи нетривалість пропуску строку, відсутність можливих негативних наслідки його відновлення для інших осіб, слід виходити з того, що у цій справі підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, що не свідчить про його порушення. Відповідно суд задовільняє клопотання про поновлення строків на звернення зі скаргою.

Згідно з п.1 ч.1ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.
Відповідно до вимог ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Відповідно п.1 розділу 3 до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 року, внесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про: заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення - у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України;
Тобто, законодавцем чітко встановлено часові межі, протягом яких заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення мають бути внесені до ЄРДР, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання відповідної заяви чи повідомлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся в ДБР із заявою від 14.04.2022 про кримінальне правопорушення, у якій зазначив, щодо вчинення заступником командира відділення Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 365, ч.2 ст.397, ч.1 ст.398 Кримінального кодексу України. Та відповідно просив внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення.
Однак всупереч вимогам ст.214 КПК України відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на сьогоднішній день не внесені. Уповноваженою особою ТУ ДБР доказів інакшого не надано.
Враховуючи вищенаведене, оскільки встановлено, що уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, не вчинені дії в порядку ст.214 КПК України за зверненням ОСОБА_3 від 14.04.2022 року.
А тому скаргу в цій частині слід задоволити.
Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст.307 КПК України, а також виходячи з того, що у своїй процесуальній діяльності згідно положень ч.5 ст.40 КПК України слідчий є самостійним, приходжу до переконання, що вимоги скаржника в частині зобов`язання слідчого вжити належні заходи і вчинити певні дії виходять за межі повноважень слідчого судді, а тому до задоволення не підлягають.
Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити, поновити строки на звернення зі скаргою.

Скаргу - задовольнити частково, зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, вчинити дію в порядку вимог ст.214 КПК України за зверненням ОСОБА_3 від 14.04.2022 року щодо внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, про що повідомити заявника у відповідності до ст.60 КПК України та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В решті в задоволенні скарги відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1