ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2661/16-к
Провадження № 1-кс/210/452/22

"20" травня 2022 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які беруть участь у розгляді скарги: представник скаржника - адвокат ОСОБА_3 , прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє від імені та інтересів ОСОБА_5 на постанову прокурора Криворізької південної окружної прокуратури про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 15 вересня 2015 року за №0002497,

ВСТАНОВИВ:
1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 , який діє від імені та інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на постанову прокурора Криворізької південної окружної прокуратури про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 15 вересня 2015 року за №0002497.
2.Позиція учасників судового розгляду.
Прокурор у судовому засіданні 20 травня 2022 року проти задоволення скарги заперечував з огляду на її безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що постанова прокурора про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження є процесуальним рішенням згідно з ст. 110 КПК України, та не може бути оскаржена слідчому судді, а ні на підставі п. 1 ч.І ст. 303 КПК України, так і підставі інших пунктів частини першої ст. 303 КПК
України.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні наполягав на задоволенні скарги, просив скасувати постанову прокурора Криворізької південної окружної прокуратури про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 15 вересня 2015 року за №0002497. Зазначив, що строки досудового слідства по данному провадженню. відносно ОСОБА_5 станом на 15.09.2015року (день виділення матеріалів і внесення до ЄРДР к/п №0002497 становили 2 місяці та 26 днів. До кінці тримісячного терміну залишалось 4 дні. 15.09.2015р. досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002497 зупинено. 25.05.2016р. досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002497 відновлено та в цей же день зупинено - 1 день досудового слідства. З 25.05.2016 року по 3.06.2016 року матеріали кримінального провадження не містять постанов про відновлення чи зупинення досудового слідства. Однак, за інформацією з ЄРДР про рух провадження, 30.05.201 броку - з провадження №0002497 виділяється провадження №0001410 відносно ОСОБА_7 і направляється до суду. 03.06.2016 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002497 відновлено та 09.06.2016 року зупинено. Використано 7 днів досудового слідства, хоча до закінчення досудового слідства залишалось лише три дні. Зазначає, що винесені в період з 03.06.2016 року по 22.07.2016 року постанови про зупинення досудового слідства не містять підпису слідчого та не внесені в ЄРДР. Отже, якщо вважати дані постанови законними, то строк досудового слідства закінчився 05.06.2016 року. Таким чином, просив скасувати постанову прокурора Криворізької південної окружної прокуратури про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження та зобов"язати прокурора закрити кримінальне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України, оскільки сплинули строки досудового розслідування, не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Слідчий суддя відхиляє доводи прокурора про те, що подана скарга не може бути розглянута в полрядку статті 303 КПК України виходячи з наступного.
Під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК України).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).
Верховний суд в ухвалі від 11 січня 2021 року у справі №757/50347/20-к зазначив: «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, накладення яких дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності скарги. При цьому, обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ «Воловік проти України», «Креуз проти Польщі», «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі»).
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч. 1 ст. 1 КПК України).
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема такий строк визначений ст.220 КПК України.
У свою чергу, підозрюваний, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до слідчого судді з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Доводи прокурора про те, що скарга про відмову в задоволенні клопотання про прийняття прокурором одного з передбачених частиною 2 статті 283 КПК України процесуальних рішень у кримінальному провадженні у певний строк не передбачена чинним кримінальним процесуальним законодавством не можуть бути визнано обґрунтованими.
Слід звернути увагу, що положеннями частин 1, 2 статтею 114 КПК України, визначено, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Таким чином передбачений частиною 2 статті 28 КПК України обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі частини 6 статті 28 КПК України, та встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень статті 114 КПК України.
Як вбачається зі змісту скарги, скаржник просить скасувати постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, з підстав, визначених у статті 284 КПК України, та встановити строк для прийняття відповідного рішення.
Враховуючи викладене, підстав для закриття провадження за скаргою не вбачається, оскільки сторона захисту у скарзі покликається на недотримання розумних строків стороною обвинувачення.
3.Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні клопотання.
Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.
За змістом статті 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Водночас, відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження, серед іншого, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні здійснюється слідчим суддею.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України параграф 1, статті 303308.
Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування здійснюється відповідно до правил ст. 306 КПК України. За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчий суддя постановляє ухвалу, передбачену ч. 2 ст. 307 КПК України.
Пунктом 2 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування можуть бути оскаржені потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно з частиною 1 статті 304 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів скарга подана у строк, визначений ч.1 ст. 304 КПК України.
Розглядаючи скаргу на постанову прокурора Криворізької південної окружної прокуратури про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 15 вересня 2015 року за №0002497, слідчий суддя повинен перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, а так само і законність та обгрунтованість винесеного процесуального рішення.
Згідно з частинами 1,3,5,6 статті 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Крім того, при розгляді скарги слідчий суддя враховує, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (частина перша статті 42 КПК України)
4.Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.
На виконання ухвали слідчого судді про відкриття провадження за скаргою прокурором надано матеріали кримінального провадження №0002497, дослідженням яких встановлено наступне.
Відділенням поліції №2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002497 від 15 вересня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України.
Під час досудового розслідування, встановлено, що приблизно в період часу з 04 по 21 лютого 2015 року, з метою таємного викрадення чужого майна, та обернення його на свою користь, переслідуючи корисний мотив, під приводом організації спільної діяльності по розробці кар`єрів, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, за пропозицією ОСОБА_5 та під фінансуванням ОСОБА_7 , не маючи документів та повноважень, передбачених законом на здійснення такої діяльності, вступили в злочинну змову між собою, обрали об`єктом своїх злочинних дій майно ТОВ «Спецпромремонт» та ТОВ «Надри», розташоване за адресою: вул. Домобудівників, 14 в Металургійному (Дзержинському) районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, та розподілили ролі з метою досягнення єдиного злочинного результату.
З метою реалізації свого злочинного наміру, та відповідно відведених кожному ролей, ОСОБА_5 для відвернення уваги від їх злочинних дій, під приводом оформлення оренди приміщення у ТОВ «Спецпромремонт» з метою вільного пересування по території ТОВ «Спецпромремонт», залучив ОСОБА_10 , запевнивши у законності своїх дій, для допомоги при придбанні та реєстрації юридичної особи, забезпечивши коштами ОСОБА_10 для реєстрації цієї юридичної особи на невстановлену особу, яку повинен підшукати ОСОБА_7 , щоб була можливість взяти в оренду у ТОВ «Спецпромремонт» приміщення, де буде нібито здійснюватись заправлення вогнегасників, чим запевнив у правомірності діяльності юридичної особи.
Після чого, виконавши всі дії для приготування злочину, 21 лютого 2015 року, в період часу з 09:00 години до 21:00 години, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою таємного викрадення чужого майна з території ТОВ «Спецпромремонт» по вул. Домобудівників, 14 в Металургійному (Дзержинському) районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та обернення його на свою користь, приблизно о 09:00 годині, під приводом використання раніше орендованого приміщення за договором суборенди №02/02 від 06 лютого 2015 року, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 прибули на територію ТОВ «Спецпромремонт» та під виглядом прибирання орендованого приміщення, за допомогою найманих працівників та транспорту, завіривши найманих працівників в належності їм майна та в законності його вивезення, з другого поверху приміщення цеху, що належить ТОВ «Спецпромремонт», таємно викрали металеві заготовки для перил, які вивезли за допомогою найманого транспорту та розпорядились на свій розсуд.
Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, в цей же день, приблизно о 16:00 годині, виконуючи свої функції, згідно яких ОСОБА_12 здійснював супровід техніки за допомогою якої проводилось завантаження та вивезення обладнання, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи на території ТОВ «Спецпромремонт» таємно викрали металеві заготовки для перил, які вивезли за допомогою найманого транспорту та розпорядились на свій розсуд.
Також встановлено, що стороною обвинувачення здійснено процесуальну дію "письмове повідомлення про підозру", та в підозрі викладено встановлені органом досудового розслідування обставини.
Щодо статутусу ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує наступне.
Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення.
Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.
Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.
З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК.
Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК, та відповіднодо частини 1 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання - для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).
Системне тлумачення норм КПК вказує також на те, що під час процесуальної діяльності, пов`язаної зі здійсненням повідомлення про підозру, слідчий та/або прокурор зобов`язані встановити точне місцезнаходження особи і саму особу, якій має бути вручено повідомлення про підозру; роз`яснити права підозрюваному, що є невід`ємним обов`язковим етапом процедури повідомлення про підозру. Причому на прохання підозрюваного після повідомлення про його права слідчий, прокурор зобов`язані детально роз`яснити кожне із вказаних прав (частини друга, третя статті 276 КПК).
При цьому вважаємо за необхідне звернути увагу на те, що законодавець на нормативному рівні щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вживає терміни «складання», «вручення» та «здійснення» повідомлення про підозру.
Письмове повідомлення про підозру не може набути в процесуальному аспекті якості дійсності, реальності тільки внаслідок створення, складання та погодження його певними уповноваженими суб`єктами кримінального процесу. Сам факт складання письмового тексту повідомлення про підозру без його безпосереднього вручення відповідною особою не може бути розцінений як виконання нею усього комплексу дій, що охоплюють поняття «здійснити повідомлення про підозру».
Встановлено, що 08 серпня 2015 року матері ОСОБА_5 вручалося письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України (складене 07 серпня 2015 року), тобто у спосіб, визначений у ст.ст. 278, 11, 112 КПК України через неможливість безпосередньо вручити її особі. Однак від отримання письмового повідомлення про підозру мати ОСОБА_5 відмовилася в присутності двух понятих (Т. 2, а.с. 82-85).
Крім того, 07 червня 2016 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 (датоване 07.06.2016 року) вручено особисто захиснику ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_13 та від допиту у якості підозрюваного ОСОБА_5 сторона захисту відмовилась у зв"язку з поганим самопочуттям ОСОБА_5 (Т. 3, а.с 57)
В подальшому адвокат ОСОБА_14 , діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до органу досудового розслідування з клопотанням про призначення судово-психіатричної експертизи підозрюваного.
Крім того, стороною захисту ініційовано ряд клопотань про проведення слідчих розшукових дій, що свідчить про те, що фактично сторона захисту та ОСОБА_5 визнали статус ОСОБА_5 як підозрюваного.
Аналізуючи вищевказані положення процесуального закону, у сукупності зі вчиненими діями щодо вручення письмового повідомлення про підозру, слідчий суддя погоджується з твердженням прокурора, що ОСОБА_5 в розумінні статті 42 КПК України та з урахуванням ч. 1 ст. 278, ч.ч.1,2 ст. 135 КПК України, 08 серпня 2015 року набув статусу підозрюваного.
Щодо зупинення досудового розслідування та перебіг строків досудового розслідування
Вбачається з матеріалів кримінального провадження, що 15 вересня 2015 року, 25 травня 2016 року, 09 червня 2016 року, 10 червня 2016 року, 18 червня 2016 року, 22 липня 2016 року, 03 серпня 2016 року, 26 січня 2018 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_5 .
Однак, ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2021року вказані постанови про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002497 скасовані.
21 липня 2021 року досудове розслідування кримінального провадження №0002497 від 15 вересня 2015 року відносно ОСОБА_5 з вкаханих підстав відновлено та 23 липня 2021 року строк досудового розслідування продовжено до 24 вересня 2021 року.
Крім того, постановою прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_15 від 09 серпня 2021 року зупинено досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002497 від 15 вересня 2015 року відносно ОСОБА_5 у зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Однак, вище вказана постанова прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_15 від 09.08.2021 року скасована керівником Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_16 згідно з постанови від 05 жовтня 2021 року.

У подальшому досудове розслідування зупинено постановою прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_17 06.10.2021 року (Т.4, а.с. 346), та відновлено постановою від 08.11.2021 року (Т.4, а.с 354).
Ухвалою слідчого судді від 11 січня 2022 року скасовано постанову прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_4 про призупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 15 вересня 2015 року за №0002497 від 10 листопада 2021 року.
Постановою прокурора від 25 квітня 2022 року Криворізької південної окружної прокуратури відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 15 вересня 2015 року за №0002497 у зв`язку із закінченням строків доссудового розслідування та не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи.
При вирішенні скарги на постанову про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, слідчий суддя перевіряє: перебіг строків досудового розслідування, наявність підстав для зупинення досудового розслідування, обгрунтованість процесуального рішення та відповідность постанови.
Перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність вказаним вище критеріям у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначає наступне.
Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.
Відповідно до статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадких, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються ніж час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач. прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.
Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміс т обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови. їх обгрунтування та посилання на положення КПК України.
Як вбачається з постанови прокурора від 25 квітня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту у кримінальному провадженні №0002497 від 15.09.2015 року, її мотивувальна частина не відповідає вимогам пункту 2 частини 5 статті 110 КПК України та змісту заявленого клопотання.
Так, постанова прокурора не містить обгрунтованих доводів для прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника про прийняття процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Оскаржувана постанова прокурора вмотивована тим, що згідно із Законом № 1950-VІІІ від 16.03.2017 року в редакції закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.
Однак, таке обгрунтування постанови про відмову в задоволенні клопотання є безпідставним, та таким, що не відповідає змісту заявленого стороною захисту клопотання, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Частину 1 статті 284 КПК України доповнено пунктом 10 згідно із Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 (далі Закон). Зазначені зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін 16.03.2018 (пункт 4 §2 розділу 4 Закону).
Частиною 2 ст.283 КПК України передбачено, що прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до положень частини 4 статті 284 КПК України прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї частини.
Враховуючи вказані положення закону, слід дійти висновку, що повноваження прокурора щодо закриття кримінального провадження щодо підозрюваного на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України поширюються виключно на кримінальні провадження, щодо яких відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін, а саме з 16 березня 2018року.
Із матеріалів провадження вбачається, що відомості про кримінальні правопорушення за №0002497 внесені до ЄРДР 15 вересня 2015 року, тобто до набрання чинності вищенаведеними змінами 16.03.2018. При цьому, дата 15 вересня 2015 року є датою виділення матеріалів відносно ОСОБА_5 , а датою реєстрації кримінального провадження № 0000466, з якого було виделено дане кримінальне провадження - 23 лютого 2015 року.
Згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в ч.1 ст.58 Конституції України і, відповідно до нього, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з втратою ним чинності. Тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999).
Водночас Конституція України у статті 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Формою реалізації ч.1 ст.58 Конституції України є положення ч.1 ст.5 КПК України, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону про відповідальність, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.
Із огляду на це твердження захисника про те, що пункт 10 частини 1 статті 284 КПК України повинен застосуватись лише до тих справ, по яким відомості про перше кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін, є обгрунтованими.
Так, звертаючись до прокурора з клопотанням про закриття кримінального провадження, сторона захисту не посилалась на положення пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, а просила закрити кримінальне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України - оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Неможливість же отримання доказів сторона захисту вмотивувала, що строки досудового розслідування сплинули у зв"язку із скасуванням постанов про зупинення досудового розслідування.
Однак, доводи захисту, викладені в клопотанні, проігноровані стороною обвинувачення, а постанова про відмову в задоволенні клопотання містить формальне посилання на закон, який в даному випадку не може бути застосований.
Щодо тверджень захисника про наявність підстав для закриття кримінального провадження та встановлення процесуального строку, слідчий суддя враховує наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.214 КПК України, Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим, дізнавачем чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо. Облік відомостей про рух кримінальних проваджень під час досудового розслідування здійснюється шляхом внесення до Реєстру відомостей про об`єднання матеріалів досудових розслідувань (частина перша статті 217 КПК України), при цьому об`єднаному кримінальному провадженню присвоюється номер раніше розпочатого провадження;
Згідно з положеннями статті 219 КПК України (в редакції, чинній на момент реєстрації кримінального провадження) досудове розслідування повинно бути закінчено:
1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку;
2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину (п. 3 ч.2 ст. 219 КПК України у редакції, чинній на момент внесення відомостей до ЄРДР).
При цьому, частиною 3 статті 219 КПК України визначено, що строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею.
Згідно з частиною 3 статті 219 КПК України в редакції Закону № 1950-VIII від 16.03.2017р. строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
Слідчий суддя враховує, що частина третя статті 219 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1950-VIII від 16.03.2017; в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, які набули чинності 16.03.2018р. не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Тому положення часстини 3 статті 219 КПК України "Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею. Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею включається у строки, передбачені цією статтею" - не застосовуються при розгляді даної скарги..
Прокурором не надано слідчому судді рух кримінального провадження, а з наданої стороною захисту інформації про рух кримінального провадження вбачається, не можливо встановити повну інформацію про прийняті процесуальні рішення у виділеному 15 вересня 2015 року кримінальному провадженні №0002497 внесені до ЄРДР 15 вересня 2015 року, оскільки останній запис датовано 20.11.2019 року.
Встановлено, що 08 серпня 2015 року матері ОСОБА_5 вручалося письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України (складене 07 серпня 2015 року).
Виходяч з наведеного, кінцевий строк досудового розслідування з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 219 КПК України (у чинній на той час редакції) становив до 08 жовтня 2015 року.
11 серпня 2015 року в.о. прокурора Дзержинського району міста Кривого Рогу продовжено строк досудового розслідування до 19 вересня 2015 року (т. 2, ак.с. 72-75).
Постановою прокурора від 17 червня 2016 року строк досудового розслідування продовжено до 22 липня 2016 року.
15 вересня 2015 року, 25 травня 2016 року, 09 червня 2016 року, 10 червня 2016 року, 18 червня 2016 року, 22 липня 2016 року, 03 серпня 2016 року, 26 січня 2018 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_5 , однак, ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2021року вказані постанови про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002497 скасовані.
При цьому, частина цих постанов не має підпису слідчого, що встановлено при дослідженні матеріалів кримінального провадження.
Ухвала слідчого судді про скасування постанов про зупинення досудового розслідування згідно з положеннями частини 2 статті 21 КПК України набрала законної сили в день її постановлення, оскільки не підлягає оскарженню, є обов`язковою і підлягала безумовному виконанню на всій території України.
Однак, лише 21 липня 2021 року досудове розслідування кримінального провадження №0002497 від 15 вересня 2015 року відносно ОСОБА_5 з вкаханих підстав відновлено та 23 липня 2021 року строк досудового розслідування продовжено до 24 вересня 2021 року.
Крім того, постановою прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_15 від 09 серпня 2021 року зупинено досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002497 від 15 вересня 2015 року відносно ОСОБА_5 у зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Однак, вище вказана постанова прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_15 від 09.08.2021 року скасована керівником Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_16 згідно з постанови від 05 жовтня 2021 року.

У подальшому досудове розслідування зупинено постановою прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_17 06.10.2021 року (Т.4, а.с. 346), та відновлено постановою від 08.11.2021 року (Т.4, а.с 354).
10 листопада 2021 року досудове розслідування знову зупинено, та ухвалою слідчого судді від 11 січня 2022 року скасовано постанову прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_4 про призупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 15 вересня 2015 року за №0002497 від 10 листопада 2021 року.
Як вбачається з постанов про продовження строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, та враховуючи що загальний строк досудового розслідування не може перевищювати 12 місяців з моменту повідомлення про підозру (у разі його продовження прокурором), кінцевий строк досудового розслідування становив 08.08.2016 року.
Строк досудового розслідування було продовжено до 22.07.2016 року, а потім, постановою від 23.07.2021 року - до п"яти місяців.
Однак при винесені оскаржуваної постанови про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, прокурором вказані вище обставини не враховані, а так само і не враховано положення статті 219 КПК України в редакції, чинній до 16 березня 2018 року.
Як вбачається із ч.7 ст.217 КПК України, днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.
Правовий режим провадження, відомості про яке внесені до 16.03.2018 року є єдиним і визначається датою внесення до ЄРДР відомостей про перше (за порядком обліку в ЄРДР) кримінальне правопорушення; такий правовий режим поширюється на всі наступні етапи (незалежно від дати внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - виділення об"єднання) та є незмінним протягом усього часу досудового розслідування.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Крім того, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, та на свій розсуд визначає об`єм доказів, якій необхідно зібрати у кримінальному провадженні.
Із огляду на вищезазначене доводи скарги про те, що оскаржувана постанова є необгрунтованою, та прийнята без урахування строків досудового розслідування, скасованих постанов про зупинення досудового розслідування, та без обгрунтування підстав для відмови у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України, а також стороною захисту наведено доводи, що свідчать про сплив строку досудового розслідування та неможливості провадження слідчих дій поза межами строку заслуговують на увагу.
Посилання прокурора на те, що терміни слідства відповідають вимогам КПК. як на підставу для відмови у задоволенні клопотання сторони захисту, є необгрунтованими, оскільки жодним чином не підтверджені стороною обвинувачення.
В силу положень ст. ст. 22, 26 КПК України вказані при зверненні із клопотанням обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій, адже ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід зазначити, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).
При дослідженні слідчим суддею матеріалів скарги встановлено, що доказів на підтвердження продовження строків досудового розслідування та врахування скасованих постанов при розгляді клопотання матеріали скарги не містять.
За відсутність даних про продовження строків досудового розслідування з урахуванням редакції статті 219 КПК України до 16.03.2018 року відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя погоджується із доводами адвоката на які останній посилається у скарзі, що на підставі ст. 219 КПК України строк досудового розслідування сплинув, та є підстави для застосування положень пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України.
Слідчий суддя враховує, що стаття 280 КПК України передбачає підстави та порядок зупинення досудового розслідування по кримінальному провадженню і вказує на те, що однією з підстав зупинення досудового розслідування може бути зупинення після повідомлення особі про підозру у разі, якщо підозрюваного оголошено в розшук.
Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.
Станом на час розгляду скарги, з матеріалів скарги та долучених до неї документів, вбачається, що постанови про зупинення досудового розслідування скасовані слідчим суддею, однак в клопотаннях про продовження строку досудового розслідування не містить обгрунтування, який залишок строку до спливу досудового розслідування.
Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення прокурора, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Аргументуючи висновок про необхідність відновлення досудового розслідування у постанові від 21.07.2021 сторона обвинувачення посилається на те, що надійшла ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.07.2021 року, повний текст 08.07.2021 року.
З викладеного вбачається, що як при винесенні постанови про відновлення досудового розслідування від 21.07.2021, так і при зверненні із клопотанням про продовження строків досудового розслідування слідчий вважав, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженнівідносно ОСОБА_5 , був зупиненим.
Зі змісту ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.07.2021 вбачається, що остання набрала чинності з моменту її проголошення та відповідно до ч.2 ст. 21 КПК України підлягала безумовному виконанню на всій території України.
Згідно із ч. 1 ст. 282 КПК України зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва), а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій.
На підставі ч. 2 ст. 282 КПК України зупинене досудове розслідування відновлюється у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення досудового розслідування.
З системного аналізу ст. 282 КПК України у взаємозв`язку із ч. 3 ст. 219 КПК України вбачається, що законодавцем визначено момент, з якого поновлюється перебіг цього строку у випадку скасування слідчим суддею постанови слідчого, прокурора, зокрема день її скасування слідчим суддею.
При цьому, положення ч. 1 ст. 282 КПК України визначають вичерпний перелік підстав для відновлення досудового розслідування постановою слідчого, прокурора зокрема якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва), а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій.
Інших підстав для відновлення досудового розслідування постановою слідчого, прокурора чинний КПК України не містить.
З огляду на вищезазначене, момент відновлення досудового розслідування слід пов`язувати не з фактом винесення постанови слідчим або прокурором про відновлення, а набрання чинності судового рішення про скасування постанови про зупинення.
За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, заявником наведені належні та допустимі докази на підтвердження неврахування строків досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та винесення процесуального рішення щодо відновлення досудового розслідування поза межами строків, встановлених ст. 219 КПК України, що не було спростовано стороною обвинувачення належними, допустимими та достатніми доказами у встановлений процесуальний спосіб.
Статтею 19 Конституцією України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодекс у міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтею 113 КПК України закріплено поняття процесуальних строків, як встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
На підставі положень ст. 284 КПК України клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п`яти днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого статтею 219 цього Кодексу.
Строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Аналізуючи наведені норми слід дійти висновку, що слідчий або прокурор не пізніше п`яти днів до закінчення строку досудового розслідування мають право звернутися до суду з клопотанням про продовження строку досудового розслідування, а інакше, при закінченні строку визначеному ст. 219 КПК України, зобов`язані закрити кримінальне провадження.
На підставі положень ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 333 КПК України. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими (ч. 8 ст. 223 КПК України).
З аналізу закріплених законодавцем положень вбачається пряма заборона на проведення досудового розслідування суть якого полягає у проведенні слідчих дій, спрямованих на отримання доказів та перевірку вже отриманих доказів, поза межами строків досудового розслідування, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Згідно із ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
З огляду на вимоги ч. 1 ст. 290 КПК України складання обвинувального акту, повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування є обов`язком сторони обвинувачення.
Слідчий суддя приймає до уваги п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» в якому зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Зважаючи на те, що при розгляді клопотання про закриття кримінального провадження прокурором не враховано доводи сторони захисту про сплив строків досудового розслідування та неможоливість подальшого продовження процесуальних дій, оскаржувана постанова винесено формально, без урахування фактичних обставин справи, без врахування того, що повідомлення про підозру письмов вручено Скидан 08.08.2015 року, порушення принципу розумності строків, передбаченого ст. 7 КПК України, без аргументування неможливості прийняття процесуального рішення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, внаслідок чого слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Згідно із ч. 6 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури, їх перші заступники та заступники при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування мають право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 цього Кодексу. Скасування незаконних та необґрунтованих постанов детективів Національного антикорупційного бюро України та прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури може бути здійснено Генеральним прокурором або особою, яка виконує його обов`язки, чи керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
У пункті 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьев проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.
На підставі ч. 3 ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.
Так, ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
Стороною обвинувачення не надано належних, допустимих і достовірних доказів про належне вирішення клопотання сторони захисту, та не наведено мотиви неможливості прийняття одного із процесуальних рішень, визначений у частині 2 статті 283 КПК України.
Сукупність вказаного переконує в бездіяльності заявленого суб`єкта оскарження, що пов`язано з необгрунтованим та невмотивованим розглядом поданого стороною провадження клопотання, в зв`язку з чим існують законні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
У частині 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
За викладених обставин, слідчий суддя, здійснюючи у порядку, передбаченому КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, з урахуванням тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0002497 від 15.09.2015, відсутності даних про те, що після закриття кримінального провадження відносно єдиного підозрюваного у цьому провадженні, здійснюються які-небудь слідчі або процесуальні дії, спрямовані на встановлення обставин у кримінальному провадженні; не доведеність того, що кримінальне провадження є складним, або здійснюється щодо великої кількості кримінальних правопорушень, або з огляду на обсяг та специфіку процесуальних дій, потребує значного часу для завершення досудового розслідування, дійшов висновку про те, що здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0002497 від 15.09.2015 не відповідає критеріям розумних строків.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання та встановлення строку на проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні за №0002497 від 15.09.2015.
Однак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що строк, зазначений заявником адвокатом , є недостатнім для вчинення процесуальних дій, які імовірно необхідно виконати слідчому та прокурором у даному кримінальному провадженні, а відтак клопотання про встановлення строку досудового розслідування підлягає частковому задоволенню.
За таких обставин, слідчий суддя вважає задовольнити частково скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє від імені та інтересів ОСОБА_5 на постанову прокурора Криворізької південної окружної прокуратури про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 15 вересня 2015 року за №0002497, та встановити строк 1 (один) місяць з дня проголошення ухвали для прийняття прокурором одного з передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України процесуальних рішень у кримінальному провадженні №0002497від 15 вересня 2015 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України за результатами проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 6, 13 Європейської конвенції з прав людини, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 3, 8, 55, 64 Конституції України, ст.ст. 1-35, 113, 114, 116, 219, 303-309, 369-371 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє від імені та інтересів ОСОБА_5 на постанову прокурора Криворізької південної окружної прокуратури про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 15 вересня 2015 року за №0002497, - задовольнити частково.

Скасувати постанову прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_4 від 22 квітня 2022 року про відмову в задоволенні клопотанні сторони захисту про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 15 вересня 2015 року за №0002497.

Встановити строк 1 (один) місяць з дня проголошення ухвали для прийняття прокурором одного з передбачених ч. 1 ст. 283 КПК України процесуальних рішень у кримінальному провадженні №0002497від 15 вересня 2015 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України за результатами проведення досудового розслідування.

Обов`язок виконання ухвали щодо прийняття прокурором одного з передбачених ч. 1 ст. 283 КПК України процесуальних рішень у кримінальному провадженні №0002497від 15 вересня 2015 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України за результатами проведення досудового розслідування покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0002497від 15 вересня 2015 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

В задоволенні інших вимог клопотання - відмовити.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 15 вересня 2015 року за №0002497 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України повернути до Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 24 травня 2022 року об 10.год.55 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т Миру 24, третій поверх).

Слідчий суддя: ОСОБА_1