Провадження по справі №1-кп/522/968/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Приморський районний суд міста Одеси у складі у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду міста Одеси судовий розгляд в порядку ч.3 ст. 323 КПКУ у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000107 від 25 квітня 2016 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Теплодар Одеської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 з 2014 року (більш точна дата не встановлена) по червень 2016 року, діючи у складі не передбачених законом збройних формувань терористичної організації «ДНР», умисно, безпосередньо, із застосуванням вогнепальної автоматичної зброї, сприяючи діяльності зазначеної терористичної організації, приймав участь у збройному протистоянні ЗСУ та іншим підрозділам, задіяним у ході проведення АТО, під час бойових дій, а саме приймав участь у збройному протистоянні в аеропорті м. Донецьк (бій за так зване «Донецьке летовище»), а також на інших напрямках наступу сил «ДНР» на збройні формування АТО, в означений вище період часу.
Окрім того, приймаючи участь в терористичній організації «ДНР», ОСОБА_5 , позивний «Ахмад», протягом 2014-2016 років, ніс службу на блокпостах, розташованих поблизу тимчасово окупованого терористичною організацією м. Донецьк, м. Шахтарськ, м. Марьїнка, що не контролюється силами АТО.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 258-3 КК України за кваліфікуючими ознаками: участь у терористичній організації.
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру, у судові засідання не з`явився. На судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр» не прибув, без поважної причини.

Згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеси Одеської області року кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, здійснюється відповідно до ч. 3 ст.323 КПК України, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги:

Покази свідків:
- свідок ОСОБА_9 повідомила у судовому засіданні, що вона знає ОСОБА_5 з 2014 року. Також вона повідомила, що ОСОБА_5 з 2014 виїхав в м. Донецьк, де приймав участь у бойових діях на стороні так званої «ДНР». Крім того, ОСОБА_9 на фото у військовій формі на фоні прапора так званої «ДНР» впізнала ОСОБА_5

- свідок ОСОБА_10 повідомив у судовому засіданні, що він знає ОСОБА_5 , оскільки вони жили по сусідству у м. Біляївка Одеської області. Також він повідомив, що ОСОБА_5 у зв`язку із скрутним матеріальним становищем з 2014 виїхав в м. Донецьк, де приймав участь у бойових діях на стороні так званої «ДНР». Свідок повідомив, що ОСОБА_5 неодноразово телефонував останньому протягом 2014-2022 років та розповідав, що перебуває на тимчасово окупованих територіях Донецької області. Крім того, ОСОБА_11 на фото у військовій формі на фоні прапора так званої «ДНР» впізнав ОСОБА_5

- свідок ОСОБА_12 повідомила у судовому засіданні, що вона знає ОСОБА_5 , оскільки вони жили по сусідству у м. Біляївка, Одеської області. Також вона повідомила, що ОСОБА_5 у зв`язку із скрутним матеріальним становищем з 2014 виїхав в м. Донецьк, де приймав участь у бойових діях на стороні так званої «ДНР». Свідок повідомла, що ОСОБА_5 неодноразово телефонував їй протягом 2014-2022 років та розповідав, що перебуває на тимчасово окупованих територіях Донецької області. Востаннє ОСОБА_5 зателефонував їй у лютому 2022 та у розмові підтримував та виправдовував зброїну агресію рф проти України. Крім того, ОСОБА_12 на фото у військовій формі на фоні прапора так званої «ДНР» впізнала ОСОБА_5 .

Наведені вище покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 надані ними у судовому засіданні, є логічними та послідовними (підстав для обмови обвинуваченого з їх боку судом не встановлено), узгоджуються між собою і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-повідомлення Роздільнянського МРВ УСБУ в Одеській області про кримінальне правопорушення №65/32/747 від 22.04.2016, яким повідомлено про встановлення громадянина України ОСОБА_5 , який з 2014 приймає участь в терористичній організації так звана «ДНР» під позивним « ОСОБА_13 »;

-протоколи за результатами проведення оперативно-технічних заходів №65/32/210, №65/32/209, №65/32/660, №65/32/662, №65/32/663, №65/32/671, №65/32/661, №65/32/645, №65/32/647, №65/32/648, №65/32/649, №65/32/650, №65/32/651, №65/32/652, №65/32/653, №65/32/654, №65/32/655, №65/32/656, №65/32/657, №65/32/658, №65/32/659, №65/32/664, №65/32/665, №65/32/666, №65/32/668, №65/32/669, №65/32/670, №65/32/672, відповідно до яких встановлені телефоні розмови ОСОБА_5 за номером телефону НОМЕР_1 в тому числі зі свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час яких розповідав про участь в бойових діях проти ЗСУ на території Донецької область на боці так званої «ДНР»;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2016 під час якого свідок ОСОБА_9 на фото №1 впізнала ОСОБА_5 ;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.06.2016 під час якого свідок ОСОБА_10 на фото №1 впізнав ОСОБА_5 ;

- протокол огляду від 06.06.2016 оптичного диску СD-R з написом GB/K1-17/16-7146, згідно якого встановлені місцезнаходження абонента НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_5 в період з 01.08.2015 по 27.04.2016, в ході якого встановлено, що в період з 01.08.2015 по 27.04.2016 вказаний абонент знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме в м. Донецьку, м. Макіївка, м. Угледар, м. Харцизьк та інших окупованих населених пунктах Донецької області;

-протокол огляду від 06.06.2016 оптичного диску СD-R з написом 13834вк , згідно якого встановлено місцезнаходження абонента НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 в період з 01.08.2015 по 27.04.2016, в ході якого встановлено, що вказаний абонент в період з 01.08.2015 по 27.04.2016 знаходився на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме в м. Донецьку, м. Макіївка, м. Амвросіївка та інших окупованих населених пунктах Донецької області.

- протокол огляду від 07.06.2016 (та доданими до нього роздруківками) в ході якого оглянуто інтернет сторінку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в соціальній мережі Інтернет «ВКОНТАКТЕ», яка має назву « ОСОБА_14 » id257337836. Під час огляду встановлено, що на сторінці міститься фотоальбом із зображенням ОСОБА_5 у військовій польовій формі кольору «хакі» на фоні прапора так званої Донецької Народної Республіки, прапора військової розвідки Збройних сил рф. Крім того в даному альбомі присутні фотографії ОСОБА_5 зі зброєю в руках. Також, на сторінці « ОСОБА_14 » містяться публікації груп в соціальній мережі Інтернет «ВКОНТАКТЕ»: «ВС России |Армия Донбасса! Мы те кто не сдался!», «Оружие |ВДВ|ВВС», «ВОЕННЫЙ ОБОЗРЕВАТЕЛЬ», « ІНФОРМАЦІЯ_3 »,т а інші;

-протокол огляду від 07.06.2016 (та доданими до нього роздруківками) в ході якого оглянуто інтернет сторінку сайту «МИРОТВОРЕЦ», яким встановлено, що ОСОБА_15 Страна: Украина. Адрес: АДРЕСА_2 . Террорист. Боевик НВФ ДНР. Ранее судим, наркоман. https://vk.com/id257337836. Дата рождения:10-07-1985. Також, на сторінці містяться 9 фотографій, із зображенням ОСОБА_5 у військовій польовій формі кольору «хакі» на фоні прапора так званої Донецької Народної Республіки та зі зброєю в руках.

Дані докази не мають між собою протиріч, є узгодженими та логічно правильними, а тому суд бере їх до уваги.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Неможливість проведення допиту обвинуваченого ОСОБА_5 жодним чином не впливає на повноту судового розгляду і на переконання суду щодо доведеності «поза розумним сумнівом» винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки сукупність безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів прямо і опосередковано свідчить про вчинення ним інкримінованого злочину.

Всі докази, досліджені безпосередньо судом, у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлював, що так звана «ДНР» діє на території України саме як терористична організація, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, тощо, тривалий час приймав участь у терористичній організації.

До такого висновку суд дійшов із того, що зокрема, з квітня 2014 року у Донецькій області діє стійке ієрархічне об`єднання - організація, так звана «Донецька народна Республіка», створена всупереч інтересам Держави Україна, учасники якої на території України займаються, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та скоєнням інших злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Поняття терористичної організації визначено в Законі України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року, і відповідно до цього Закону, це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції від 28 вересня 2001 року № 1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації з спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як

пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Діяльність «ДНР» як терористичної організації підтверджується зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 року № 129-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 року №145-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 року №337-VIII, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23.12.2005 року № 13 утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації, то відповідно до п.13 вказаної постанови Пленуму вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.

Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, колегія суддів виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Суд також враховує, що дане кримінальне провадження розглядалось в порядку спеціального судового провадження, згідно вимог ст.323 КПК України, за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Відповідно до вимог закону, обвинувачений ОСОБА_5 про час та дату всіх судових засідань повідомлявся у передбачений законом спосіб, через опублікування виклику у газеті «Урядовий кур`єр ». Інтереси ОСОБА_5 захищались адвокатом, як на досудовому слідстві так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході досудового слідства, а також у судовому засіданні порушені не були.

Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, відображені у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вислухавши пояснення свідків, оцінивши вищезазначені дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мала місце, виуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії у вчиненні кримінального правопорушенні за ч. 1 ст. 258-3 КК України, так як він брав участь в терористичній організації, за кваліфікуючими ознаками: участь у терористичній організації.
Згідно із ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно із ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

При призначенні ОСОБА_5 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ч.1 ст. 258-3 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого і які саме.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Під час розгляду кримінального провадження судом встановлено обставини , що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, а саме: вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою та вчинення злочину з використанням умов надзвичайної події.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно якої - юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Тож, враховуючи наведене, зважаючи на те, що ОСОБА_5 переховується від суду, з урахуванням тяжкості і обставин вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, з рахуванням особи обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, з конфіскацією майна, в межах максимальної санкції ч.1 ст.258-3 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів; і неможливим, в силу вищевикладених обставин застосувати, до нього ст. ст.69, 75 КК України, оскільки на переконання суду виправлення обвинуваченого неможливе без реального відбуття покарання.

З приводу призначення додаткового покарання за ч. 1 ст. 258-3 КК України у вигляді конфіскації майна суд зазначає, що відповідно до ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, речові докази до кримінального провадження не долучались.

З метою забезпечення виконання вироку відносно обвинуваченого необхідно застосувати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під ввартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-258-3 КК України, ст.ст. 1-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.258-3 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна.

Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання та реального виконання покарання у вигляді позбавлення волі.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя:

30.06.2022