Cправа № 127/6559/22
Провадження № 1-кс/127/2684/22
У Х В А Л А
Іменем України
24 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шипинки, Барського району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, який підозрюється в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділення Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 24.03.2022 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 .
Клопотання мотивовано тим, що СВ Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 від 23.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що 22.03.2022 близько 17:00 години ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи поруч із залізничним вокзалом міста Вінниці, що по площі Привокзальній, 1, вживали алкогольні напої з ОСОБА_8 . У цей час у ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння мобільним телефоном і грошовими коштами, належними ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів ОСОБА_4 попросив скористатися мобільним телефоном ОСОБА_8 , на що останній погодився та передав йому марки «Philips» моделі «Е111» у корпусі чорного кольору для здійснення одноразового дзвінка. Після здійснення дзвінка, на прохання ОСОБА_8 повернути належний йому мобільний телефон, ОСОБА_4 відмовився, вимагаючи за це плату у розмірі 800 гривень. Зрозумівши, що кошти він не отримає, із метою збереження при собі вказаного телефону, в той час як ОСОБА_8 сидів навпочіпки, наніс йому один удар своєю ногою в область лівого ока. Від вказаного удару ОСОБА_8 впав на землю, а ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 почали наносити хаотичні удари руками та ногами по всьому тілу ОСОБА_8 . Користуючись безпорадністю ОСОБА_8 , ОСОБА_4 витяг із лівої кишені штанів останнього грошові кошти в сумі 800 гривень. Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з місця події з викраденим зникли та розпорядилися ним на власний розсуд.

Внаслідок таких дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 завдали потерпілому матеріальної шкоди в сумі 1600 гривень.
23.03.2022, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінальних правопорушень, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Шипинки, Барського району Вінницької області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше судимому:

-09.04.2013 Оболонським районним судом міста Києва за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ст. 70 КК України приєднано покарання по вироку від 31.07.2012 та визначено загальний строк 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 11.01.2016 з Могилів-Подільської ВК Вінницької області (№114) умовно достроково з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 6 днів;

-19.06.2018 Солом`янським районним судом міста Києва за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений 26.11.2021 з Вінницької ВК (№86) умовно-достроково з невідбутим строком 4 місяці 5 днів, - повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується зібраними доказами, а саме:

-Протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 ;

-Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;

-Протоколом огляду місця події від 23.03.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

-Протоколами впізнання особи за фотознімками;

-Іншими матеріалами кримінального провадження.

На даний час ОСОБА_4 офіційно не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу, що дає підстави слідству вважати, що вчинення злочинів корисливого характеру може являтися засобом для існування останнього і тому, перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході, останній продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері кримінальних правопорушень проти власності, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного та те, що він, перебуваючи на волі, може продовжити свою злочину діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_4 , офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, та, враховуючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та вчиняти нові кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, що передбачено ризиками визначеними у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із погрозою застосування насильства, слідчий просив не визначати підозрюваному заставу.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала, просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні, щодо задоволення клопотання заперечували, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.
Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000175 від 23.03.2022, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 23.03.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Зокрема, досудовим розслідуванням установлено, що 22.03.2022 близько 17:00 години ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи поруч із залізничним вокзалом міста Вінниці, що по площі Привокзальній, 1, вживали алкогольні напої з ОСОБА_8 . У цей час у ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння мобільним телефоном і грошовими коштами, належними ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів ОСОБА_4 попросив скористатися мобільним телефоном ОСОБА_8 , на що останній погодився та передав йому марки «Philips» моделі «Е111» у корпусі чорного кольору для здійснення одноразового дзвінка. Після здійснення дзвінка, на прохання ОСОБА_8 повернути належний йому мобільний телефон, ОСОБА_4 відмовився, вимагаючи за це плату у розмірі 800 гривень. Зрозумівши, що кошти він не отримає, із метою збереження при собі вказаного телефону, в той час як ОСОБА_8 сидів навпочіпки, наніс йому один удар своєю ногою в область лівого ока. Від вказаного удару ОСОБА_8 впав на землю, а ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 почали наносити хаотичні удари руками та ногами по всьому тілу ОСОБА_8 . Користуючись безпорадністю ОСОБА_8 , ОСОБА_4 витяг із лівої кишені штанів останнього грошові кошти в сумі 800 гривень. Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з місця події з викраденим зникли та розпорядилися ним на власний розсуд.

Внаслідок таких дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 завдали потерпілому матеріальної шкоди в сумі 1600 гривень.
23.03.2022 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
23 березня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Шипинки, Барського району Вінницької області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше судимому, повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000175; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколу огляду місця події від 23.03.2022; протоколів впізнання особи за фотознімками; протоколу проведення слідчого експерименту від 23.03.2022; протоколу допиту підозрюваного від 23.03.2022; інших матеріалів кримінального провадження; пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України обґрунтована.
У відповідності з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 непрацюючий, неодружений, раніше судимий, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ст. 186 КК України.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;
5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Таким чином, оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинено із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати підозрюваному заставу.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 372, 400 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 01:00 год. 21 травня 2022 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 21 травня 2022 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя