Єдиний унікальний номер справи 185/3799/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглядаючи у судовому засіданні у період воєнного стану в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000249 від 09.05.2022 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

02 червня 2022 року в провадження судді надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченим дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, так як на час судового провадження в суді першої інстанції не відпали ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , та його захисник не заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинувачений ОСОБА_6 , та його захисник просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вислухавши клопотання прокурора, думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Так, ухвалами слідчих суддів Індустріального районного суду м. Дніпропетровська обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області та строк дії якого закінчується 28.08.2022 року.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд приходить до висновку, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, слід продовжити, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про осіб обвинувачених дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченим вказаного запобіжного заходу, та які на даний час не відпали, а саме: можуть переховуватися від суду.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим враховуючи вкрай напружену ситуацію пов`язану з введенням воєнного стану в країні, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинувачених винними у вчиненні інкримінованого злочину, останні можуть переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Даних про незадовільний стан здоров`я обвинувачених у суду не має. Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

За таких обставин, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , слід продовжити строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, застава щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справи «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи, що злочин у вчиненні якого обвинувачуютьсяОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, обставини вчиненого злочину, майновий стан обвинувачених, зокрема обвинуваченого ОСОБА_3 , який є особою молодого віку, проживає з матір`ю, не працює, є військовослужбовцем, обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебуває у зареєстрованому шлюбі, є військовослужбовцем, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружина не працює, та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків та не може бути завідомо непомірним для них, суд вважає за необхідне зменшити раніше визначений розмір застави та відповідно застосувати до обвинувачених заставу у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 248 100 грн.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків, що передбачено ч. 3 ст.182 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 182, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 17 жовтня 2022 року з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 17 жовтня 2022 року з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Одночасно визначити обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 248 100 (двісті сорок вісім тисяч сто) грн., яка може бути внесена як самими обвинуваченими, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в будь-який момент протягом дії ухвали - до 17 жовтня 2022 року включно.
Після внесення застави обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будуть вважатися такими, до яких застосовано запобіжний захід у виді застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) не відлучатися із місця несення військової служби, крім випадків залучення до виконання службових завдань;
3) повідомляти суд про зміну свого місця перебування.
Строк дії ухвали до 17 жовтня 2022 року .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1