Провадження № 1-кп/496/66/22
У Х В А Л А
06 липня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 9, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває вище вказане кримінальне провадження.
До суду надійшло клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , при цьому прокурор зазначила, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які встановленні під час досудового розслідування кримінального провадження та у суді, продовжують існувати, тому єдиним запобіжним заходом, якій зможе гарантувати запобігання усім ризикам є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Представник потерпілих в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник заперечували проти вказаного клопотання прокурора, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення, також захисник зазначив про те, що справа триває на розгляді у суду більш п`яти років, тому просили застосувати запобіжний захід обвинуваченому у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник у судовому засіданні підтримали позицію обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника.
За положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Доцільність залишення під вартою особи, яка обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Вирішуючи клопотання прокурора щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою, судом враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейським судом з прав людини визнано виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, погоджується з доводами прокурора про те, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які встановленні під час досудового розслідування кримінального провадження та у суді, продовжують існувати.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також з метою недопущення незаконно впливати на свідків, потерпілу.
Щодо усного клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, при цьому захисник зазначив щодо недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відносно його підзахисного, справа триває на розгляді у суду більш п`яти років, то суд приймає до уваги вказані обставини, разом з тим враховує ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо обвинуваченого такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, тому суд прийшов до наступного висновку.
Суд звертає увагу на ту обставину, що обвинувачений досить тривалий час перебуває під вартою, а судовий розгляд кримінального провадження ще не завершений.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення «розумний строк» свідчить: в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» Суд роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б не природно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків.
Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
На підставі наведеного, приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що обраний ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає 09.07.2022 р., а до вказаного терміну судове провадження не може бути завершено, також суд приймає до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_10 , його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також звертає увагу на те, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, а також суд враховує тяжкість інкримінованого йому злочину, останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі, суд приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, а також враховує те, що він з пред`явленим обвинуваченням не згоден, а також з метою уникнення ризиків того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, вчинить інше кримінальне правопорушення, а також з метою недопущення незаконно впливати на свідків, потерпілу, тому клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Крім того, суд враховує ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_10 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, незважаючи на те, що обвинувачений вже тривалий час знаходиться під вартою, протилежного з боку обвинуваченого та його захисника не доведено, тому підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу на теперішній час - не має.
При цьому також необхідно зауважити, що суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості, та не ставить ціллю передбачити можливепокарання за інкриміноване обвинуваченому діяння.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 183, 331, 371, 372, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 06.07.2022 р. до 03.09.2022 року включно в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Апеляційна скарга подається на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3 .

Повний текст ухвали виготовлено 07.07.2022 року.