Справа № 932/1770/22
Провадження № 1-кс/932/788/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0000359 від 15.03.2022 року, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся слідчий СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 із клопотанням про арешт майна, а саме транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ, модель 11193», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000359 від 15.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.03.2022 року приблизно о 14 год. 30 хв. в Самарському районі м. Дніпра, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 11193», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Маршала Малиновського, з боку пр. Слобожанський в напрямку Самарського узвозу, під час руху в районі буд. № 92, втратив контроль над керуванням внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду у вигляді металевого відбійнику. Внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.

15.03.2022 року під час проведення огляду місця ДТП слідчим було оглянуто автомобіль «ВАЗ 11193», р.н. НОМЕР_1 , та вилучено його з поміщенням на спеціальний майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів.

Постановою слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 15.03.2022 року автомобіль «ВАЗ 11193», р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом та приєднано до цього кримінального провадження.

За доводами клопотання слідчий вважає, що автомобіль відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом, може містити на собі відомості про обставини вчинення даного кримінального правопорушення. Окрім того, автомобіль має відповідні механічні пошкодження, тому його доцільно зберігати у незмінному вигляді для забезпечення можливості призначення і проведення відповідних експертиз.

Виходячи з цього, сторона обвинувачення просить накласти арешт на вказане майно із забороною відчуження, розпорядження та користування.

В судове засідання слідчий не з`явився. Надав заяву, відповідно до якої просив розглядати клопотання у його відсутність.

Власник майна заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що ДТП відбулось не з його вини, оскільки автомобіль наїхав на перешкоду для запобігання зіткнення з іншим автомобілем, який порушував ПДД. Просить надати автомобіль в користування.

Представник власника майна просив передати клопотання про арешт майна за місцем проживання власника. У задоволенні такого клопотання відмовлено. Щодо клопотання про арешт, просить залишити автомобіль у користування.

Вислухавши пояснення власника майна, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № № 0000359 від 15.03.2022 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 11193», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху в районі буд. АДРЕСА_1 , допустив наїзд на перешкоду у вигляді металевого відбійнику, внаслідок чого пасажир ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.

Правова кваліфікація даної події ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході огляду місця події слідчим було оглянуто автомобіль «ВАЗ 11193», р.н. НОМЕР_1 . В подальшому автомобіль було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів.

Постановою слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 15 березня 2022 року, вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Приймаючи до уваги, що транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ, модель 11193», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом, містить на собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що є підстави для накладення арешту на цей автомобіль.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки під час розгляду клопотання не встановлено ризику того, що власник майна може змінити, пошкодити чи приховати цей доказ, слідчий суддя вважає, що доцільно накласти арешт на це майно лише із забороною відчуження та розпорядження.

Таким чином, приходжу до висновку про часткове задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно із забороною прав на відчуження та розпорядження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0000359 від 15.03.2022 року, про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ, модель 11193», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), із забороною права на відчуження та розпорядження вказаним транспортним засобом.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ