Провадження по справі 1-кп/522/674/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0002966 від 20 вересня 2020 року на підставі обвинувального акту стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров (Орджонікідзе), Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-27.04.2012 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на 3 роки 10 місяців, 18.07.2014 звільнений від відбуття покарання на підставі акту амністії;

-15.05.2019 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на 1 рік, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,-

26.04.2021 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання з 28.01.2021 року.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
адвоката обвинуваченого захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20.09.2020 приблизно о 15:10, ОСОБА_3 знаходячись за адресою: м. Одеса, площа Старосінна, де помітив ОСОБА_6 , яка сиділа на лавці за вищевказаної адреси та тримала в руці мобільний телефон марки «Айфон 7+». В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном та предметом свого злочинного посягання він визначив вищезазначений мобільний телефон, належний ОСОБА_6 .
При цьому ОСОБА_3 , як спосіб реалізації свого злочинного умислу, вирішив заволодіти майном потерпілої, відкрито, а саме наблизитись до потерпілої та шляхом ривка вирвати з її рук мобільний телефон, таким чином остання не встигне чинити йому будь-який опір.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, маючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, повторно ОСОБА_3 , шляхом ривку, відкрито викрав з руки потерпілої мобільний телефон марки «Айфон 7+», з абонентським номером НОМЕР_1 , імеi: НОМЕР_2 , загальною вартістю 15 000 гривень, після чого почав тікати, виконавши всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, однак кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_3 , оскільки під час спроби зникнути з місця вчинення правопорушення був затриманий.
Потерпілій ОСОБА_6 попереджено спричинення матеріальної шкоди на загальну суму 15 000 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та підтвердив обставини справи, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому злочині щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник в судове засідання не з`явились, надавши заяву щодо розгляду справи за їх відсутності.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, вчинений повторно.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України,- не встановлено.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, оскільки, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, суд вважає, що виправлення підсудного можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 .
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Оскільки злочин обвинуваченим вчинено до постановлення 26.04.2021 вироку Київського районного суду м. Одеси, суд вважає необхідним, враховуючи міру покарання, визначену обвинуваченому за попереднім вироком, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та за попереднім вироком за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.
Цивільний позов,- відсутній.
Судові витрати,- відсутні.
Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
З урахуванням вироку Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2021 року, відповідно до ст.70 ч.4 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох ) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання за вироком Київського районного суду м. Одеси від від 26.04.2021, а саме: з 28.01.2021 року.
В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_3 під вартою з 20.09.2020 по 13.10.2020, а також з 28.01.2021 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).
Речовій доказ: мобільний телефон марки «Айфон 7+», з абонентським номером НОМЕР_1 , імей: НОМЕР_2 , вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_6 .
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
25.05.2022