465/3429/22
1-кс/465/1725/22
У Х В А Л А
Іменем України
27.09.2022 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівські області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000325 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185КК України відносно ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
встановив:
27.09.2022 року слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівські області ОСОБА_3 , за погодженням зі прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
Слідчим відділом ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000325 від 10 червня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 08.06.2022 року близько 18:30 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисний мотив,з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, відчинивши вхідні двері, наданим йому попередньо ключем, зайшов у квартиру АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав лазерний рівень «DEKODKLL 12 PB1» вартістю 4000 грн., лазерну рулетку «SKIL» вартістю 2000 грн., дриль марки «Еппром» вартістю 1000 грн., що належали потерпілому ОСОБА_7 , чим завдав матеріальної шкоди останньому на загальну суму 7000 грн.
Крім цього, 08.06.2022 року орієнтовно о 21:20 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисний мотив,з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, відчинивши вхідні двері, наданим йому попередньо ключем, зайшов у квартиру АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав звідки таємно викрав: кондиціонер марки Neoclimaмодель «NS-12EHXIW1» (зовнішній і внутрішній блок, модуль керування до нього) вартістю 12092 грн., будівельний міксер марки «T.I.P.» - вартістю 2500 грн., лазерний рівень марки «CLUBIONA» із комплектуючими (сам лазерний рівень, сумка-футляр, окуляри для роботи із лазарем) вартістю 2000 грн., ножиці по металу марки «STARK» - вартістю 166 грн. 90 коп., шпатель марки «EXPERT» - вартістю 25 грн. 40 коп., терку пластикову марки «VIROK» - вартістю 199 грн. 29 коп.,чим завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 16983 грн. 59 коп.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 від 09.06.2022 року; протоколом огляду місця події від 09.06.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом огляду речей (будівельних інструментів) добровільно наданих за заявою потерпілого ОСОБА_7 10.06.2022 на підставі ст. 93 КПК України, постановою про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні; протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 13.06.2022; протоколом огляду від 13.06.2022, згідно якого оглянуто вищевказаний диск із наявним відеозаписом подій та постановою про визнання речовим доказом та визначення місця зберігання від 16.06.2022; протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 15.06.2022; протоколом огляду від 15.06.2022; постановою про визнання їх речовим доказом та визначення місця зберігання від 16.06.2022 року.
За таких обставин, орган досудового розслідування вважає, що в матеріалах кримінального провадження наявні достатні ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Слідчий в судовому засіданні підтримала подане клопотання з підстав наведених в такому, додатково пояснила, що під ризиком перешкодити кримінальному провадженню іншим чином має на увазі незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав викладених у ньому.
Захисник ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання про обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що ризики для обрання найсуворішого запобіжного заходу відсутні, відтак просила відмовити в задоволенні клопотання. Додатково просила долучити до матеріалів справи документи, які підтверджують, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на військовій службі відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, довідки про обставини травми та висновки ВЛК, службову характеристику ОСОБА_6 та медичні документи про стан здоров`я підозрюваного.
Підозрюваний підтримав позицію захисника, заперечив проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, про обставини вчинення ним крадіжки, підтвердив, що перебуває на військовій служби, оскільки добровільно призвався до лав ЗС України, однак у зв`язку з травмою перебуває на реабілітації. Разом з тим, з 30.09.2022 року повертається у військову частину та продовжуватиме військову службу з метою захисту держави від збройної агресії російської федерації. Просив не застосовувати до нього найсуворіший запобіжний захід, оскільки усвідомлює вчинене та зобов`язався компенсувати кошти, які були витрачені потерпілим для викупу інструментів із ломбардів.
В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що декілька днів виконував будівельні роботи у потерпілого, однак останній відмовився від його послуг та не оплатив за виконану роботу. Тому в якості оплати вирішив забрати речі, які належали потепілому ОСОБА_7 , реалізувати такі, а виручені кошти звернути в свій дохід.
Фактичні обставини справи, встановлені слідчим суддею та норми права, які підлягають застосуванню.
Ознайомившись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.
Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000325 від 10 червня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 06.07.2022 року в задоволенні клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівської області ОСОБА_3 погодженого із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні №0000325 про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_6 відмовлено (№465/3429/22 (провадження 1-кс/465/1291/22)).
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 07.07.2022 року в задоволенні клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні №0000325 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185КК України відносно ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено.
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 15.07.2022 року клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні №0000325 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185КК України про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_6 задоволено. Надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Йосипівка Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з протоколом затримання на підставі ухвали суду про дозвіл на затримання від 26.09.2022 року ОСОБА_6 затриманий о 10:50 год. 26.09.2022 року за адресою: м.Одеса, вул.Рішильєвська, 78 на підставі ухвали слідчого судді Франківського районного суду м.Львова від 15.07.2022 року.
27.09.2022 року ОСОБА_6 доставлений у Франківський районний суд м.Львова з метою розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу, підозрюваний отримав у строк, передбачений ч.2 ст.184 КПК України.
Відтак, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що відповідно до ст.183 КПК України не перешкоджає застосуванню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Із долученої в судовому засіданні довідки виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 13.06.2022 року №373/36/29 вбачається, що солдат ОСОБА_6 перебуває на військовій службі відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом на час введення військового етапу у військовій частині НОМЕР_1 з 13.06.2022 року по теперішній час.
Згідно довідок військово-лікарської комісії №2758 від 01.08.2022 року та №3704 від 31.08.2022 року солдат військової служби за призовом ОСОБА_6 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 з червня 2022 року. Стан після оперативного втручання, травма пов`язана з проходженням військової служби.
Із довідки про обставини травми виданої військовою частиною НОМЕР_1 №373/95/45 від 29.08.2022 року вбачається, що солдат ОСОБА_6 17.07.2022 року одержав закритий компресійно-уламковий перелом тіла Th-12 хребця ІІ-ІІІ ступеню. Підстава: акт розслідування від 18.07.2022 року, проведеного згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 18.07.2022 №300-ат.
Також встановлено, що ОСОБА_6 знаходився на лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 17.07.2022 року.
До матеріалів справи долучено заключення комп`ютерної томографії від 21.07.2022 року та консультація нейрохірурга ВМКЦ ПР від 01.08.2022 року, згідно яких визначено діагноз Ульянова та рекомендації щодо лікування. Також підтверджено, що травма пов`язана з проходженням військової служби.
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №12853 виданої КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради діагноз ОСОБА_6 : закритий компресійно-уламковий неускладнений перелом тіла Th-12 хребця ІІ-ІІІ ступеню з формуванням стенозом хребтового каналу. Стан після оперативного втручання (22.07.2022). Транспедикулярнафіксація на рівна Th-12-L1.Декомпресивна лямінектомія Th-12 хребця.
Із долученої захисником службової характеристики від 22.09.2022 року вбачається, що ОСОБА_6 за час проходження служби в ЗС України зарекомендував себе з позитивного боку старанним, працездатним військовослужбовцем. До виконання своїх службових обов`язків відноситься з почуттям відповідальності. Службові стосунки з начальниками та спів службовцями будує правильно. На критику реагує правильно. Фізичний стан задовільний. Працездатність на достатньому рівні. Стан здоров`я задовільний, за минулі та поточні календарні місяці були випадки звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я.
Як вбачається із вимоги УІАЗ ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, на підставі вироку Дзержинського міського суду Донецької області від 13.12.2017 року.
Розділ II Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч.2 ст.131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст.177 КПК).
Крім цього, у ст.178 КПК визначений перелік обставин, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Згідно з частинами 1, 3 статті 179 КПК, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
Щодо обґрунтованості підозри.
Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені.
Проте воно висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, що підлягає застосуванню українськими судами. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).
Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.
Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.
Відповідно до практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 від 09.06.2022 року; протоколом огляду місця події від 09.06.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом огляду речей (будівельних інструментів) добровільно наданих за заявою потерпілого ОСОБА_7 10.06.2022 на підставі ст. 93 КПК України, постановою про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні; протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 13.06.2022; протоколом огляду від 13.06.2022, згідно якого оглянуто вищевказаний диск із наявним відеозаписом подій та постановою про визнання речовим доказом та визначення місця зберігання від 16.06.2022; протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 15.06.2022; протоколом огляду від 15.06.2022; постановою про визнання їх речовим доказом та визначення місця зберігання від 16.06.2022 року.
Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя зазначає, що оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише з метою визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тобто на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.
В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що декілька днів виконував будівельні роботи у потерпілого, однак останній відмовився від його послуг та не оплатив за виконану роботу. Тому ОСОБА_6 в якості оплати вирішив забрати речі, які належали потепілому ОСОБА_7 , реалізувати такі, а виручені кошти звернути в свій дохід.
Щодо ризиків кримінального провадження.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На переконання сторони обвинувачення, у цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового слідства та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.
Щодо ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя вважає такий ризик на момент розгляду даного клопотання необґрунтованим.
При оцінці ризику переховування від слідства та/або суду може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.
Слід зазначити, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.
Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання слідчого судді, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що такі мають реальну можливість здійснити їх у майбутньому.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на військовій службі, а в судовому засіданні підозрюваний підтвердив, що з 30.09.2022 року повертається у військову частину та продовжуватиме службу.
За вказаних обставин, слідчий суддя зазначає, що органом досудового розслідування недоведено наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення слід зазначити наступне.
Орган досудового розслідування на обґрунтування наявності даного ризику покликається на те, що підозрюваний немає офіційного працевлаштування.
Щодо ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (іншого злочину) то слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 раніше несудимий за злочити проти власності.
При цьому слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 з 13.06.2022 року призваний добровольцем в ЗС України для зазисту держави від російської агресії.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у сукупності не дають достатні підстави вважати наявним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні на запитання слідчого судді щодо ризику іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий зазначила, що під таким розуміє незаконний вплив на потерпілого та свідків.
Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши сторони, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику впливу підозрюваним на потерпілого, з якими підтримувалися робочі стосунки та свідків, які працювали разом з ОСОБА_6 .
Оцінюючи можливість впливу на потерпілого та свідків, слідчий суддя виходить із того, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які були отримані безпосередньо під час судового засідання або отриманих у порядку ст.225 КПК України. За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілого, експертів, спеціалістів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що ризик незаконного впливу на учасників кримінального провадження існує та є реальним. Підозрюваний на даному етапі має можливість його реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.
Щодо можливості інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Частиною 1 ст.176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч.3 ст. 176 КПК України).
Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
З огляду на викладене, вважаю, що слідчим в клопотанні і прокурором при розгляді клопотання не наведено доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням вищенаведеного, вважаю необхідним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який є необхідним та достатнім для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного та пропорційним меті, тобто забезпеченню кримінального провадження.
Наведене дає підстави для висновку про те, що до ОСОБА_6 на підставі ч.4 ст.194 КПК України слід застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а саме особисте зобов`язання, з метою запобігти вказаним ризикам, наявність яких доведена, забезпечити дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного, поклавши на підозрюваного відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, на строк два місяці.
Слідчий суддя враховує таку обставину, як перебування підозрюваного у лавах ЗСУ та участь в захисті України від збройної агресії російської федерації, а також що ОСОБА_6 з 30.09.2022 року повертається на військову службу у військову частину.
Відтак, слідчий суддя покладає на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України з урахуванням вказаних обставин.
Слід зазначити, що кримінально-процесуальним законодавством передбачено, що в разі невиконання покладених згідно ухвали слідчого судді обов`язків до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 181, 183, 193-194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
В задоволенні клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівські області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000325 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України відносно ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 на строк два місяці такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Попередити підозрюваного ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , у провадженні якої перебуває кримінальне провадження.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному.
Апеляційна скарга на ухвалу в частині відмови в задоволенні клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду. Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1