ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/287/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 , погоджене прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження №0000225 від 05.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , задоволено частково.
Застосовано до

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хрустальний Луганської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні дві малолітні дитини, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 23 год. 59 хв. 10.11.2022 року.
Визначено ОСОБА_9 заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 520000,00 грн (п`ятсот двадцять тисяч гривень 00 копійок) для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_9 » у кримінальному провадженні №0000225 від 05.09.2022, за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2022 року.
У випадку внесення застави, визначено звільнити ОСОБА_9 , з-під варти та покласти на нього обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснено підозрюваному, що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 , за погодженням прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 .
Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, також суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.
Вказує, що пред`явлена підозра є необґрунтованою і базується по суті тільки на показах потерпілої, оскільки жодних погроз збоку ОСОБА_9 не було, а між ним із потерпілою виник сімейний конфлікт щодо права власності на автомобіль, що був придбаний підозрюваним під час їхнього спільного проживання.
Зазначає, що при визначенні застави судом не враховано, що підозрюваний є внутрішньо переміщеною особою, його майновий стан, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, тому розмір застави є непомірним для нього.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просять постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.
Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
п.4 ч.2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 даних кримінальних правопорушень, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжувати злочинну діяльність або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами, які детально викладені в ухвалі слідчого судді.

Так, в обґрунтування пред`явленої ОСОБА_9 підозри до клопотання долучено та досліджено слідчим суддею: протоколи допиту потерпілої ОСОБА_12 ; протоколи огляду оптичного носія; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіоконтролю особи; та інші матеріали кримінального провадження.

Отже, матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, що в силу вимог ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами.
Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.
Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_9 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
На переконання колегії суддів, таке рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.
Разом з тим, твердження апелянта про те, що суд не взяв до уваги особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків - не відповідає даним обставинам провадження, оскільки слідчий суддя в повній мірі та у визначеному законом порядку врахував всі обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Крім того, ч.3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлено п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

При цьому ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.189 КК України, вчинено із погрозою застосування фізичного насильства щодо потерпілої та пошкодженням її майна, тому на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мав право не визначити розмір застави.

Однак, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, повно врахувавши при цьому об`єктивні обставини кримінального правопорушення, встановлені в судовому засіданні дані про особу підозрюваного та обсяг встановлених у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вірно визначав суму застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із чим колегія суддів повністю погоджується та не вбачає підстав для її зменшення, як про це просить захисник підозрюваного.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо пред`явленої підозри ОСОБА_9 та достатність доказів для визнання його винуватим, то такі належить досліджувати та давати їм оцінку під час розгляду даного кримінального провадження по суті.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_10 - без задоволення.

Також, в ході розгляду даного провадження в суді апеляційної інстанції захисник підозрюваного ОСОБА_9 заявив клопотання про вжиття судом заходів, передбачених ст.206 КПК України у зв`язку із виявленими ним у останнього тілесних ушкоджень. Зазначає, що на його думку тілесні ушкодження могли виникнути у ОСОБА_9 через застосування до нього фізичного насильства працівниками поліції під час його затримання чи дорогою до СІЗО.

Як пояснив ОСОБА_9 , він не пам`ятає хто наніс йому тілесні ушкодження, оскільки, як він вказує, втрачав на два дні пам`ять, а коли у СІЗО прийшов до пам`яті, був сильно побитий. Вказує, що його могли побити працівники правоохоронних органів.

Колегія суддів вважає, що повідомлені ОСОБА_9 та його захисником ОСОБА_7 в ході апеляційного розгляду даного провадження обставини про застосування до підозрюваного незаконних методів фізичного впливу працівниками правоохоронних органів під час його затримання чи доставлення у СІЗО, підлягають перевірці та вжиття заходів відповідним органом ДБР у встановленому КПК України порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2022 року про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу без змін.

Копію ухвали направити відповідному органу ДБР.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді