Справа № 459/2471/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2022 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

при розгляді у відкритому судовому засіданні обвинувального акта в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2016 за № 0000106 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання очевидно недопустимими доказів,-

ВСТАНОВИВ :

Кам"янка-Бузьким районним судом Львівської області розглядається дане кримінальне провадження, в ході розгляду якого в судовому засіданні 31.05.2022 прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, були надані на дослідження докази, зокрема цифрові носії з відеозаписом слідчої дії до протоколу затримання особи підозрюваної у скоєнні злочину ОСОБА_4 від 22.06.2016 та обшуку автомобіля від 22.06.2016.

Проте,обвинуваченим ОСОБА_4 заявлено клопотання стосовно не долучення та не дослідження додатків до протоколу затримання особи підозрюваної у скоєнні злочину, так як такі являються недопустимими доказами у відповідності до ч. 12 ст. 290 КПК України та стороною обвинувачення не були відкриті стороні захисту матеріали досудового розслідування у порядку відповідно до вимог 290 КПК.

Про ненадання доступу до матеріалів досудового розслідування, а саме цифрових носіїв з відеозаписом слідчої дії, стороні захисту прокурором або за його дорученням слідчим після завершення досудового слідства обвинувачений ОСОБА_4 додатково повідомили і у клопотанні від 31.08.2016, долучених до матеріалів судового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 290 КПК сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Частиною 11 ст. 290 КПК передбачається, що сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

На пропозицію головуючого судді, прокурор який надав докази у вигляді письмових носіїв з відеозаписом слідчих дій для їх дослідження судом та який підтримує публічне обвинувачення в суді, не зміг спростувати твердження сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що прокурором та слідчим вимоги ст. 290 у кримінальному провадженні № 0000106 від 07.06.2016 року щодо ОСОБА_4 який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, дійсно не були виконані. Прокурор на пропозицію суду не зміг надати підтвердження від обвинуваченого та захисника факту надання їм доступу до вищевказаних доказів із зазначенням найменування таких матеріалів, як це вимагається в ч. 9 ст. 290 КПК.

Згідно ч. 12 ст. 290 КПК якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

В судовому засіданні захисники та обвинувачені наполягають на застосуванні судом вимог ч. 12 ст. 290 КПК.

Заслухавши позиції сторін, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, які стосуються виконання стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України, суд дійшов висновку про те, що при наданні доступу до матеріалів досудового розслідування, стороною обвинувачення було істотно порушено право обвинуваченого ОСОБА_4 на захист

У відповідності до параграфу 3 «Сторона захисту» КПК, стороною захисту є також і захисник, який користується тими ж процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику (ч. 4 ст. 46 КПК України).

Наведені обставини, у своїй сукупності, указують на те, що відкриття матеріалів стороні захисту відбулося з порушенням не лише ст. 42, 46, 52, 290 КПК України, а й загальних засад кримінального провадження

За загальним правилом суд вирішує питання допустимості доказів, оцінюючи їх в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (ч. 1 ст. 89 КПК України).

Однак, у певних випадках суд має право вирішити питання про недопустимість доказу ще до видалення суду до нарадчої кімнати для ухвалення остаточного рішення у справі. Так, згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

При цьому, відповідно до ч.ч. 2, 6, 9 ст. 290 КПК України презюмується, що відкриття стороною має бути здійснено до початку судового розгляду, оскільки сторони мають право бути готовими до проведення змагального процесу - мати заперечення на доводи іншої сторони .

Згідно з правовим висновком, який висловив Верховний Суд України у постанові від 16 березня 2017 року № 5-364кс16, невідкриття матеріалів сторонами одна одній у порядку ст. 290 КПК України після завершення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як доказ.

Таким чином, законодавець встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає можливість сторонам майбутнього судового розгляду ознайомитися із доказами кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду. Зазначена позиція висвітлена й у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року (справа № 664/1034/16-к, провадження № 51 -1295 км 19).

Крім того, ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці неодноразово зазначав про те, що основним аспектом права на справедливий судовий розгляд у кримінальному провадженні, включаючи елементи такого провадження, що відносяться до процедури, має бути змагальність, і що має бути забезпечена рівність сторін між обвинуваченням та захистом.

Право на змагальний судовий процес у кримінальній справі означає, що і обвинувачення, і захист повинні мати можливість володіти інформацією, ознайомитись із матеріалами і могти прокоментувати зауваження та докази, подані іншою стороною, а також надавати щодо них пояснення (рішення ЄСПЛ у справі «Брандштеттер (Brandstetter) проти Австрії» від 28 серпня 1991 року, §§ 66-67). Крім того, пункт 1 статті 6 Конвенції вимагає, щоб органи прокуратури розкрили стороні захисту будь-які суттєві докази, що їм відомі, за або проти обвинуваченого (mutatis mutandis, рішення у справі «Роу та Девіс (Rowe та Davis) проти Сполученого Королівства», цит. вище, § 60, «Леас (Leas) проти Естонії», цит. вище, § 77).

Також ЄСПЛ звернув увагу, що основним аспектом права на справедливий судовий розгляд є те, що кримінальне провадження, в тому числі елементи такого провадження, пов`язані з процедурою, повинні бути змагальними. Право на змагальність означає, що в кримінальному провадженні як стороні обвинувачення, так і стороні захисту повинна забезпечуватись можливість бути обізнаною про факт подання іншою стороною зауважень та коментувати подані зауваження та докази (рішення ЄСПЛ у справі «Брандштеттер (Brandstetter) проти Австрії», цит. вище, § 66- 67).

Таким чином, у зв`язку з тим, що перелічені прокурором та надані ним в судовому засіданні 31.05.2022 додатки у виді цифрових носіїв з відеозаписом слідчої дії, якими сторона обвинувачення мала б підтверджувати наведені нею обставини винуватості ОСОБА_4 не були відкриті стороні захисту у порядку ст. 290 КПК України, суд визнає такі докази очевидно недопустимими.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 87, 89, 369, 372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 -задовольнити.

Визнати очевидно недопустимими з неможливістю їх дослідження в судовому засіданні наступні докази обвинувачення:

-цифрові носії з відезаписом слідчої дії до протоколу затримання особи підозрюваної у скоєні криміного правопорушення ОСОБА_4 від 22.06.2016 та обшуку автомобіля від 22.06.2016.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 03.06.2022.

Суддя ОСОБА_1