Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1609/22
Провадження № 1-кп/553/278/2022
У Х В А Л А
Іменем України

17.06.2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000355 відносно ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Під час досудового розслідування ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 13.05.2022 року відносно кожного з ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого спливає 19.06.2022 року.

В судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотаннями про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно кожного з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , вказувала на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

Зазначила, що вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого в складі організованої групи, а ОСОБА_6 також у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та враховуючи передбачене законом покарання, можуть переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, наголосила на тому, що з урахуванням займаних посад та відповідного становища ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованого правопорушення, є підстави дійсти висновків, що вони можутьздійснювати тиск та незаконно впливати на представника потерпілих та свідків по даному кримінальному провадженню, тим паче, що до СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області звернувся батько ОСОБА_14 ОСОБА_15 та повідомив, що на його сина ОСОБА_14 здійснюється психологічний тиск, який полягає в тому, що 27.03.2022 та 30.03.2022 невідомі чоловіки у військовій формі приїжджали до адреси: АДРЕСА_1 та намагались дізнатись про особисті данні та місцезнаходження ОСОБА_14 , що свідчить про можливість вплинути на останнього; аналізуючи діяльність обвинувачених як військовослужбовців ЗС України на час війни, може мати місце факт вчинення ними аналогічного кримінального правопорушення. Вважає доведеним, що перебуваючи на волі обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення. Є достатні підстави вважати, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та запобігти вищезазначеним ризикам, які на цей час не зменшились можливо лише шляхом застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти вказаним ризикам. З урахуванням даних про особу обвинувачених та змісту пред`явленого обвинувачення, підстав для скасування чи зміни застосованих до обвинувачених запобіжних заходів не вбачається.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 та їх захисники адвокати ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 проти задоволення клопотань прокурора заперечували.Обвинувачені наполягали на тому, що підстав для продовження тримання їх під вартою немає, вони мають намір продовжувати службу та здійснювати захист Батьківщини. Захисники вказували на необґрунтованість доцільності подальшого застосування запобіжних заходів у виді тримання під вартою до обвинувачених, недоведеність прокурором існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необґрунтованість пред`явленого обвинувачення та сумніви у правильності кваліфікації дій підзахисних. Кожен з ним наголосив на тому, що підзахисні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 мають постійне місце проживання, родину, неповнолітніх дітей на утриманні, не мають наміру ухилятись від суду, а навпаки довести свою невинуватість, просили застосувати до кожного з них запобіжний захід у виді домашнього арешту.

При вирішенні клопотань прокурора суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а такожзапобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, наявні у розпорядженні суду дані свідчать про те, що ОСОБА_4 ,який є військовослужбовцем, займав посаду заступника начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно положень ст. 12 КК України віднесене до категорії особливо тяжких злочинів та вчинене нимв умовах воєнного стану у складі організованої групи. З урахуванням наведеного, ступеню тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та ступеню участі у його вчиненні, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, віку, міцності соціальних зв`язків в місці його проживання, репутації, стану здоров`я, майнового стану, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка уданому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Наявні у суду дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем, займав посаду стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно положень ст. 12 КК України віднесене до категорії особливо тяжких злочинів та вчинене ним в умовах воєнного стану у складі організованої групи. З урахуванням наведеного, ступеню тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та ступеню участі у його вчиненні, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, віку, міцності соціальних зв`язків в місці його проживання, репутації, стану здоров`я, майнового стану, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка уданому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , який є військовослужбовцем, займав посаду офіцеру відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно положень ст. 12 КК України віднесене до категорії особливо тяжких злочинів та вчинене ним в умовах воєнного стану у складі організованої групи. З урахуванням наведеного, ступеню тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та ступеню участі у його вчиненні, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, віку, міцності соціальних зв`язків в місці його проживання, репутації, стану здоров`я, майнового стану, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка уданому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Оцінюючи доводи, наведені захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_7 про наявність у підзахисного на утриманні неповнолітньої дитини, сім`ї, матері похилого віку, постійного місця роботи, де він характеризується позитивно, та постійного місця проживання, а також доводизахисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_18 про наявність у підзахисного на утриманні неповнолітньої дитини, сім`ї, постійного місця роботи та постійного місця проживання, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 про наявність у підзахисного на утриманні неповнолітньої дитини, сім`ї, батьків похилого віку, постійного місця роботи, де він характеризується позитивно, суд враховує, що це дані, які характеризують особи обвинувачених, вони існували як на час вчинення кримінального правопорушення, так і на час застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, були враховані під час застосування запобіжного заходу щодо кожного з них та жодним чином не спростовують доводів сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Питання обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, правильності кваліфікації дій обвинувачених та доведення винуватості в інкримінованих кримінальних правопорушеннях підлягає з`ясуванню під час судового провадження в порядку, визначеному кримінальним процесуальних законодавством.
З огляду на вищенаведене, суд вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, доводи прокурора про наявність підстав для продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Жодних даних, які вказують на таку зміну або виникнення нових обставин, що можуть бути визнані такими, що істотно впливають на можливість продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а відповідно, стати підставою для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, в тому числі домашній арешт,стороною захисту не надано та судом в ході судового засідання не встановлено.
Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також те, що, на переконання суду, застосування до кожного з них іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі особистого зобов`язання чи домашнього арешту, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особи обвинувачених, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України,тим паче, що в умовах військової агресії проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, з заявами про застосування застави, а також поруки щодо обвинувачених ОСОБА_19 , ОСОБА_6 жодна особа не звернулась, заявник, який подав заяву в порядку ст. 180 КПК України, до суду не прибув та її не підтримав, з урахуванням стадії судового розгляду справи, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи в розумні строки, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно кожного з них на 60 днів.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, починаючи з 17червня 2022 року по 15серпня 2022 року включно, з триманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 60 днів, починаючи з 17 червня 2022 року по 15 серпня 2022 року включно, з триманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 60 днів, починаючи з 17 червня 2022 року по 15 серпня 2022 року включно, з триманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1