Номер провадження: 11-сс/813/617/22
Номер справи місцевого суду: 947/7850/22 1-кс/947/3273/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення ДУ «Одеський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000301 від 11 квітня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , та до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів до 09 червня 2022 року.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава в розмірі 32 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 79 392 гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що стороною обвинувачення не було встановлено чи обґрунтовано доведено наявність підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а матеріали, додані до клопотання не містять жодного доказу щодо винуватості ОСОБА_7 .

Захисник зазначив, що долучені до клопотання слідчого матеріали є неналежними та недопустимими доказами, зокрема витяг з ЄРДР містить відомості щодо вчинення злочину ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не стосується його підзахисного ОСОБА_7 який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, ухвала слідчого судді містить суттєві помилки, зокрема, вага вилученої в ОСОБА_7 речовини складає 5-7 грам, а не 700, як зазначив слідчий суддя.

Захисник наголосив, що у кримінальному провадженні не було проведено жодної експертизи, яка б підтверджувала, що вилучена в ОСОБА_7 речовина є наркотичним засобом. При цьому експрес-тест проводився лише із вмістом одного пакета, а вміст інших дев`яти пакетів залишився невідомим.

Також не відповідають дійсності висновки слідчого судді щодо відсутності в ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, оскільки останній має дружину, яка хворіє, має двох дітей, житло та роботу, що підтверджується документами доданими до апеляційної скарги.

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, проте надіслав заяву, в якій просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

З огляду на положення ч.4 ст.405 КПК України апеляційний суд вважав за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без участі прокурора.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 11 квітня 2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, незаконно придбав в невстановленої особи, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс та почав його незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Після цього 11 квітня 2022 року, приблизно о 21 годині 23 хвилин, біля будинку №28 по проспекту Ак. Глушко в м. Одесі, ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції та в нього було виявлено один полімерний пакет та десять згортків із рослинною речовиною зеленого кольору. Під час проведення огляду місця події за допомогою ідентифікатору IDТ 3000 Marijuana/HashishIdentification проведений аналіз вилучених у ОСОБА_7 речовин та встановлено, що вони містять особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

Зазначений особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав при собі з метою подальшого збуту, у великих розмірах.

11 квітня 2022 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, та 12 квітня 2022 року останнього було повідомлено про підозру за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: витягом з ЄРДР за №0000301 від 11 квітня 2022 року; рапортом оперативного чергового ВП №4 ОРУП №1 ОСОБА_10 , з якого убачається, що 11 квітня 2022 року о 21 годині 23 хвилини на службу «102» надійшло повідомлення про те, що працівниками поліції в ході патрулювання був затриманий громадянин ОСОБА_7 у якого було виявлено речовину рослинного походження; протоколом огляду місця події від 11 квітня 2022 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 12 квітня 2022 року, які показали, що були залучені в якості понятих та в їх присутності був проведений огляд громадянина ОСОБА_7 в ході якого у останнього було виявлено та вилучено один полімерний пакет та десять згортків із рослинною речовиною зеленого кольору; протоколом затримання ОСОБА_7 , іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційний суд зазначає, що точні анкетні дані підозрюваного, кількість та вага вилучених наркотичних засобів та їх вид лише мають бути встановлені під час здійснення досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема шляхом призначення та проведення відповідних експертних досліджень.

Разом з цим вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України відповідно до ст.12 КК України є тяжким, оскільки передбачає покарання за його вчинення у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, згідно з вимогами п.4) ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про наявність ризиків, передбачених пунктами 1), 3), 5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність.

Вказані ризики підтверджуються обставинами, що у відповідності до вимог ст.178 КПК України мають бути враховані при обрані запобіжного заходу.

Злочин який інкримінується підозрюваному ОСОБА_7 відноситься до категорії тяжких злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що дає підстави вважати, що під тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його провини він може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, підозрюваний може впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни своїх первинних показів, що свою чергу перешкоджатиме встановленню істини у справі.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, а отже і не має законних джерел для існування, апеляційний суд вважає, що перебуваючи на свободі останній може продовжити вчиняти інші злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе забезпечити належного виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, і не дасть змогу органу досудового розслідування контролювати місце його перебування.

При цьому, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Крім тог апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відповідно до вимог п.2) ч.5 ст.182 КПК України, вірно визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу в розмірі, достатньому для забезпечення належної поведінки підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник надав квитанцію з якої вбачається, що на теперішній час застава у визначеному розмірі була внесена за ОСОБА_7 на спеціальний розрахунковий рахунок і він був звільнений з під варти.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

За таких обставин на теперішній час обвинувачений ОСОБА_7 знаходиться під дією запобіжного заходу у виді застави, який був визначений слідчим суддею в межах встановлених п.2) ч.5 ст.182 КПК України і сторона захисту в апеляційній скарзі не оскаржувала ухвалу слідчого судді в частині застосування такого альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2022 року, якою до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів до 09 червня 2022 року з визначенням застави 32 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 79 392 гривень залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4