ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3075/22 Справа № 202/3671/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 застосовано запобіжний захіж у вигляді тримання під вартою до 17 листопада 2022 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу обвинуваченого, який міцних соціальних зв`язків не має, а також дані про його ухилення від суду, посилався на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними та більш м`який запобіжний захід не зможе їм запобігти.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на те, що обвинувачений вже перебував під вартою, а з 25 жовтня 2019 року до 03 січня 2022 року під домашнім арештом за час якого будь-яких порушень не допускав. Водночас, через вагітність дружини у лютому 2022 року ОСОБА_7 був змушений поїхати до м. Бердянська, звідки повернутись швидко не зміг, оскільки розпочалось вторгнення рф. На переконання захисника, причини неявки обвинуваченого до суду є поважними та безпідставно не були враховані судом, всупереч положенням ст. 138 КПК України. За цих обставин ризик ймовірного переховування обвинуваченого від суду адвокат вважає недоведеними. При цьому, на переконання захисту, ризик впливу на учасників провадження також об`єктивно не існує, оскільки у кримінальному провадженні досліджено показання потерпілих та свідків, а також майже досліджено письмові докази. Крім іншого, захисник зазначає, що згідно із зміненим обвинувальним актом ОСОБА_7 не обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а його соціальні зв`язки є міцними, оскільки він неофіційно працевлаштований, має новонароджену дитину та дружину, які перебувають на окупованій території та не отримують соціальних виплат.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.
За змістом ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідністьзастосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
На думку колегії суддів, висновки суду про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідають обставинам, які мають значення для прийняття правильного та обґрунтованого рішення.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно та необ`єктивно досліджені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу. Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не враховано доказів, якими вони частково спростовуються, не з`ясовано та не наведено переконливих мотивів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.
Так, на переконання колегії суддів, суд дійшов хибного висновку про те, що ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є такими, що об`єктивно існують.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого суддів Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2019 року до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який з цього часу неодноразово продовжувався слідчим суддею та судом до його зміни 24 жовтня 2019 року на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
З 24 жовтня 2019 року до 26 жовтня 2020 року, а також з 08 грудня 2020 року до 11 липня 2021 року ОСОБА_7 перебував під домашнім арештом.
Виходячи з наданих стороною захисту даних, за час застосування зазначеного запобіжного захисту покладених обов`язків обвинувачений не порушував та повторне ув`язнення останнього з цим пов`язано не було.
Водночас, на підставі долучених стороною захисту доказів, колегією суддів також встановлено, що обвинувачений дійсно не з`являвся до суду через перебування на окупованій території та неможливість виїзду з неї, про що неодноразово повідомляв суд.
Окрім цього, як вбачається з наданих захистом доказів, суд допитав переважну більшість свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
На переконання колегії суддів, наведені обставини були необґрунтовано залишені судом поза увагою та є такими, що істотним чином зменшують ризики впливу обвинуваченого на учасників кримінального провадження та вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення
Колегія суддів вважає, що за умови відсутності даних про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого за час перебування під домашнім арештом, за наявності об`єктивних даних, які свідчать про поважність причин неодноразової неявки обвинуваченого до суду, а також з огляду на стадію розгляду судом кримінального провадження, ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід вважати недоведеними.
Поряд із цим, колегія суддів погоджується з тим, що ризик ймовірного переховування обвинуваченого від суду є реальним, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має міцних соціальних зв`язків та хоча і повернувся до м. Дніпра, проте доказів потреби виїзду до окупованої території не надав.
Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про можливість перебування особи під вартою передбачає необхідність забезпечення дотримання прав обвинуваченого, у тому числі і тих, які гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
На думку суду апеляційної інстанції, враховуючи сукупність обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали суду, якою до обвинуваченого застосовано виключний запобіжний захід.
Згідно з положеннями ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується, зокрема, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких, міцних соціальних зв`язків не має.
Разом із цим, виключних обставин для тримання останнього під вартою колегією суддів не встановлено, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Встановлений судом апеляційної інстанції ризик в сукупності з тяжкістю злочину та даними, що характеризують обвинуваченого, не можуть слугувати виключною підставою для тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце свого проживання у нічний час доби, а тому зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості переховування обвинуваченого від суду, поклавши на останнього відповідні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суддею необґрунтовано застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвалу суду скасуванню, з постановлянням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України,скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відмовити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою проживання: АДРЕСА_1 , у період доби з 20.00 години до 07.00 години наступного дня, строком на 2 місяці, до 17 листопада 2022 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з обвинуваченим та свідками укримінальному провадженні; здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон.
ЗвільнитиКоробчана ОСОБА_9 з-під варти.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4