Провадження № 1-кп/740/287/22
УХВАЛА

22 вересня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції з приміщення Броварського міськрайонного суду Київської області),
обвинуваченого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Київський слідчий ізолятор»),
захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів),
під час підготовчого судового засідання в залі суду у м. Ніжині у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 111, ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ніжинським міськрайонним судом здійснюється підготовче судове провадження у зазначеному кримінальному провадженні.
У підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 подано заяву про відвід головуючому у судовому засіданні судді ОСОБА_1 .
Відвід мотивований з посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України тим, що 15.09.2022 суддею ОСОБА_1 був направлений лист до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України.
Чернігівський апеляційний суд в ухвалі вказав, що при належній організації роботи Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області має можливість розглядати справу. Однак, незважаючи на таку можливість, суд не провів підготовче засідання до закінчення строків дії запобіжного заходу, а послався на ч. 6 ст. 615 КПК України, яка може застосовуватись лише у виключних випадках, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжив листом до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».
Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини захисник вважає, що порушення суб`єктивного критерію неупередженості є беззаперечною підставою для відводу судді ОСОБА_1 , що впливає на неупереджене ставлення судді при розгляді справи (суб`єктивний критерій) та ставить під сумнів наявність гарантії стосовно його неупередженості (об`єктивний критерій).
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 просив задовольнити подану ним заяву про відвід судді з зазначених у ній підстав.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заявлений його захисником відвід.

Прокурор заперечував проти задоволення відводу, вважавши відсутніми підстави для його задоволення.

Вислухавши учасників кримінального провадження, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, суд дійшов таких висновків.
Правове регулювання відводу судді визначається статтями 75, 76 КПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу.
Частини 1, 2 ст. 80 КПК України передбачають, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п.1 ст. 6).
Обставини, на які посилається захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 у заяві про відвід судді, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, як інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.
У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.
На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 10.12.2009 у справі «Мироненко і Мартенко проти України». Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справи «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; «Мікаллеф проти Мальти», п. 93).
Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.
Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 вказаного Закону суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Згідно з п. 1, 2 ч. 7 ст. 56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Відповідно до Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантується Конституцією і законами України, а суддя при здійсненні правосуддя незалежний і підпорядковується лише закону.
ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
ЄСПЛ у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справи «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).
Таким чином, у розумінні суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях у справах «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції».
Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.
Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами.
Зокрема, щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення ЄСПЛ у справі «Клейн та інші проти Нідерландів»).
Таким чином, за окремою підставою відводу, визначеною саме як наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність належно обґрунтованих та підтверджених відомостей, які б могли свідчити про необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_1 при розгляді вищевказаного кримінального провадження. Захисником не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості судді і унеможливлювали ухвалення об`єктивного судового рішення в справі.
З огляду на зазначене, підстав для висновків про упередженість судді ОСОБА_1 при розгляді вказаного кримінального провадження немає, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись ст. 75, 80, 81, 309, 369-372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про відвід судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 111, ч.5 ст. 407 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3