Справа № 138/3319/21
Провадження №11-кп/801/192/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
та його захисника ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Тиврів, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, до засудження офіційно не працював, раніше судимого: 04.06.2014 Тиврівським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 296 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки;
по даній справі засудженого 01.06.2017 Вінницьким міським судом за ч.3 ст.307, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70, ст.71, ч.5 ст.72 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,
-про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 клопотання підтримав, просив замінити невідбуту частину покарання більш м`яким у виді обмеження волі, зазначивши, що довів своє виправлення.
Представник ВК № 114 та прокурор заперечували проти задоволення клопотання засудженого.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2017 у виді позбавлення більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В поданій апеляційній скарзі в інтересах засудженого ОСОБА_7 захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.11.2021 року та постановити нову, якою клопотання ОСОБА_7 від 12.11.2021 задовольнити, замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, - обмеженням волі.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки суд допустився неправильного тлумачення закону, який суперечить точному його змісту, зокрема при застосуванні ч.3 ст.82 КК України не підлягає дослідженню «сумлінна поведінка і ставлення до праці», які відповідно до ч.2 ст.81 КК України є предметом при «умовно-достроковому звільненню». В контексті формулювання приписів ч.3 ст.82 К України достатнім є встановлення юридичного факту, що особа стала на шлях виправлення.
Відповідно до журналу судового засідання та технічного запису від 23.11.2021, суд не приділив належної уваги поясненням засудженого та проігнорував необхідність з`ясування ставлення засудженого до ряду питань, що охоплені у п.17 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 №2. Зокрема, суд взяв до уваги наявність попередніх стягнень, а не факт виправлення, про існування якого наголошував ОСОБА_7 .
Звернув увагу суду на те, що не є достеменним й об`єктивним доказом відсутності позитивних соціально-психологічних змін особистості та доказом відсутності виправлення інформація про наявність дисциплінарних стягнень за підписом співробітників соціально-психологічної служби установи, так як зазначені питання належать до сфери спеціальних знань - психології. Також не відповідають дійсності висновки суду про перебування ОСОБА_7 на профілактичному обліку, як схильного до вживання алкоголю, оскільки в судовому засіданні суд першої інстанції не досліджував та не оголошував Особову справу останнього. Про наявність більшості дисциплінарних стягнень засуджений не знав і належним чином установою не був повідомлений, про що дізнався лише в судовому засіданні, однак суд проігнорував даним фактом.
Також судом було проігноровано посилання його підзахисного на необхідність погасити існуючу у нього заборгованість у вигляді судових витрат за вироком суду на суму близько 40 000 гривень, адже саме пом`якшення покарання надало б можливість заробити ці кошти. В установі виконання покарань відсутні виробничі потужності, що відповідають спеціальності ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_8 подану захисником ОСОБА_9 апеляційну скаргу в інтересах засудженого ОСОБА_7 підтримав повністю та наполягав на її задоволенні. Надав суду для огляду та приєднання до матеріалів судового провадження характеристику на засудженого від 21.02.2022, довідку про стягнення та заохочення ОСОБА_7 від 21.02.2022, акт про встановлення факту проживання родини, згідно якого батьки ОСОБА_10 , 1953 р.н. та мати ОСОБА_11 , 1955 р.н., є пенсійного віку та мають потребу у постійному лікуванні, важке матеріальне становище та потребують допомоги від дітей, а також медичні довідки про стан здоров`я брата ОСОБА_12 , 1988 р.н. від 10.02.2022 та батька від 16.02.2022.
Засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 і також просив її задовольнити, посилаючись на викладеній доводи.
Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а ухвалу міськрайонного суду без змін, як законну та обґрунтовану.
Представник ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (№114)» для участі у розгляді в судове засідання не з`явився хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду.
Прокурор, засуджений та його захисник за таких підстав не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутність представника колонії, а тому судовий розгляд відбувся у його відсутність, оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисника, заперечення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, оглянувши та приєднавши до матеріалів справи надані захисником ОСОБА_8 додаткові характеризуючі документи на засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як визначено ч.2 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Згідно п.3 ч.1 ст.357 КПК України під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Статтею 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі частини 1 статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частинами 3 та 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Перевіряючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 01.06.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст.307, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Тиврівського районного суду від 04.06.2014 і визначено остаточне покарання 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк час попереднього ув`язнення з 25.05.2016 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено з 25.05.2016 року, кінець строку 07.05.2025 року.

Отже, на момент розгляду клопотання ОСОБА_7 формально набув право на застосування до нього ст. 82 КК України.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, дослідивши зміст клопотання, матеріали справи засудженого, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого, який раніше судимий, зокрема за скоєння злочинів під час іспитового строку, відношення до скоєного, враховуючи характеристику засудженого за весь період відбування покарання, прийшов до висновку, що клопотання є передчасним.

Так, необхідною умовою застосування положень статті 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи характеристик на засудженого ОСОБА_7 від 22.11.2021 та 21.02.2022, а також довідок про стягнення та заохочення засудженого від 21.11.2021 та 21.02.2022 за підписами начальника відділення соціально-психологічної служби капітана внутрішньої служби ОСОБА_13 , зі змістом яких погодився заступник начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи майор внутрішньої служби ОСОБА_14 , в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 знаходиться з 25.06.2025 року.

Під час утримання у Вінницькій УВП (№1) ОСОБА_7 характеризувався негативно, допустив два порушення режиму утримання, які виразились у зберіганні заборонених предметів та перешкоджанні проведенню обшуку, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заходи заохочення не застосовувалися.

З 11.01.2018 року відбуває покарання в ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (№114)» В установі не працевлаштований, у зв`язку з відсутністю виробничих потужностей та не має відповідної спеціальності. За час відбування покарання характеризується наступним чином: за допущені порушення установленого порядку відбування покарання шість разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі один раз поміщався у ДІЗО. Допущені порушення виражалися у встановлені словесного зв`язку порушені розпорядку дня та вживанні спиртних напоїв.

Заходи заохочення застосовувалися лише за період, який передує часу звернення ОСОБА_7 до суду із вказаним клопотанням, а саме наказами від 01.07.2021, 01.10.2021 та 05.01.2022 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки ОСОБА_7 було оголошено подяку.

Не завжди дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування.

Відповідно до ст.123 Кримінально-виконавчого кодексу України участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу приймав лише формально.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з батьками та братом шляхом особистих побачень, отримує посилки та передачі.

Виконавчі листи в установі на виконанні відсутні.

Свою вину у вчиненні злочину згідно вироку не визнав.

Встановлено, що під застосування передбачених законодавством заохочувальних норм, зокрема під дію ст.101 КВК України підпадав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 07.02.2020 року. Рішенням комісії ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (№114)», протокол №3 від 14.02.2020 року, відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації у зв`язку з тим, що не стає на шлях виправлення.

Під дію ст.82 КК України підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 07.11.2021 року. Рішенням комісії ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (№114)», протокол №21 від 15.11.2021, відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації у зв`язку із тим, що засуджений не стає на шлях виправлення.

Під дію ст.81 КК України підпадає по відбуттю 3/4 частини строку покарання 22.09.2022 року.

Перебуває на профілактичному обліку в установі як схильний до вживання алкоголю.

Також засудженому ОСОБА_7 було проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та внесено до підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення визначено середній.

Разом з тим, апеляційний суд враховує висновки адміністрації установи викладені в характеристиці останнього, відповідно до яких за час відбування покарання засуджений ОСОБА_15 не проявив готовності до самокерованої правослухняної поведінки, не досяг ступеня виправлення визначеного вимогами ст.82 КК України.

Апеляційний суд враховує також і те, що ОСОБА_7 уже притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення злочинів, за які відбував міру покарання з іспитовим строком, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, внаслідок чого він знову вчинив нові умисні злочини, які є тяжким та особливо тяжким злочином, за які був засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2017 року, свою винуватість у вчиненні злочинів не визнав.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання - є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Колегією суддів встановлено, що у поведінці засудженого мають місце позитивні тенденції у виправленні, однак вищевказані обставини на час розгляду клопотання останнього не доводять, що він став на шлях виправлення та невідбута частина призначеного покарання може бути замінена більш м`яким покаранням у виді обмеження волі. Також матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_7 в ДУ «Могилів-Подільська ВК (№114)» та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника щодо ігнорування судом першої інстанції посилання ОСОБА_7 на необхідність погашення наявної у нього заборгованості у вигляді судових витрат на суму близько 40 000 грн., оскільки, як було встановлено в ході апеляційного розгляду, згідно вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2017 року з ОСОБА_7 було стягнуто на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні лише в сумі 10001,29 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

В ході апеляційного розгляду ні захисником, ні засудженим не наведено мотивів та ґрунтовних доводів щодо підстав задоволення апеляційної скарги.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого, наявність двох заохочень у 2021 році та одного заохочення у 2022 році за весь період відбування покарання останнім з 2016 р., підтримання соціально-корисних зв`язків з родиною, наявність батьків пенсійного віку, які потребують допомоги дітей, на що захисником ОСОБА_8 в ході апеляційного розгляду було звернуто увагу суду, не є підставою для застосування щодо засудженого пільги у виді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Також строк відбутого засудженим покарання у виді позбавлення волі є недостатнім, а більш м`яке покарання у виді обмеження волі не сприятиме для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

За таких обставин колегія судів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно до вимог ч.7 ст.154 КВК України у разі відмови суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про відмову.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2017 більш м`яким покаранням у виді обмеження волі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4