ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2335/22 Справа № 629/2005/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. ДніпроДніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000132 за апеляційною скаргою прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2022 року про повернення обвинувального акта прокурору щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 286 КК України -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000132 відносно ОСОБА_8 повернуто прокурору Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_9 , як такий що не відповідає вимогам КПК України.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що обвинувальний акт не містить визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичного експерта та посилання на нього. Окрім цього, прокурором в обвинувальному акті відсутнє посилання на відповідний причинно-наслідковий зв`язок невідповідності дій обвинуваченого з порушеннями відповідних правил дорожнього руху, що не в повній мірі розкриває об`єктивну сторону кримінального правопорушення, та що суперечить п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки відсутнє також посилання на відповідний висновок судово-автотехнічної експертизи. Також, згідно викладу фактичних обставин в обвинувальному акті, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, прокурором не зазначено місце скоєння кримінального правопорушення (місце зіткнення транспортних засобів під керуванням ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ), а зазначається лише що вони рухались по АДРЕСА_1 і також без конкретизації відповідного номеру будинку, електроопори, тощо, що унеможливлює перевірити достовірність підсудності даного кримінального провадження в дотримання положень ст.32 КПК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладені повно і зрозуміло, із зазначенням усіх необхідних юридично значимих ознак.
Вважає, що твердження суду про відсутність посилання в обвинувальному акті на висновок судово-медичного експерта та висновок судово-автотехнічної експертизи не відповідає вимогам закону, оскільки вказане є джерелами доказів по справі.
Стверджує, що стороною обвинувачення було викладено також місця скоєння кримінального правопорушення, а саме: вул. Гагаріна, смт. Панютине, місто Лозова, Харківська область.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Захисник та обвинувачений просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін та відмовити в апеляційній скарзі прокурору.
Інші учасники судового розгляду про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходило, а тому апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думки прокурора, захисника, обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Перевіряючи доводи прокурора щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення судом вимог кримінального процесуального кодексу, апеляційний суд доходить таких висновків.
Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.
Стаття 291 КПК України визначає вимоги до змісту та форми обвинувального акту. Частиною другою цієї статті визначений певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення .
При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу.
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п. 79).
Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному проваджені серед інших обставин підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Місце вчинення кримінального правопорушення належить до основних елементів предмету доказування з огляду на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України.
Під місцем вчинення злочину слід розуміти передбачену диспозицією кримінально-правової норми ознаку об`єктивної сторони складу злочину, яка характеризує певну територію, де суб`єкт, під час перебування на ній, вчинив передбачену кримінальним законом дію або бездіяльність.
Місце вчинення, яке зазначене в обвинувальному акті в формулюванні обвинувачення, вказано наступним чином: « АДРЕСА_1 ».
Проте, конкретизації відповідного номеру будинку, електроопори, тощо в тексті обвинувального акта не вказано, що також перешкоджає суду першої інстанції призначити судовий розгляд.
Колегія суддів зазначає, що одна із складових обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні є саме місце вчинення кримінального правопорушення, а тому доводи прокурора про те, що орган досудового розслідування виклав місце скоєння кримінального правопорушення, не можуть бути прийняті до уваги. Оскільки під час апеляційного розгляду прокурор зазначив про те, що протяжність вул. Гагаріна складає більше одного кілометру.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність зазначених в обвинувальному акті даних про місце скоєння кримінального правопорушення, та необхідність у зв`язку з цим повернення обвинувального акту прокурору, що ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, є очевидними і не викликають будь-яких сумнівів. Доводи прокурора щодо істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону при ухваленні судового рішення про повернення обвинувального акту є необґрунтованими.
Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Крім вказаного колегія суддів зазначає, що обвинувальний акт містить визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_10 (т. 1 а.с.2).
Щодо посилання суду першої інстанції про відсутність в обвинувальному акті зазначення про відповідний причинно-наслідковий зв`язок невідповідності дій обвинуваченого з порушеннями відповідних правил дорожнього руху, що не в повній мірі розкриває об`єктивну сторону кримінального правопорушення, та що суперечить п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, колегія суддів не погоджується із такими висновками і вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України на стадії підготовчого судового засідання. Тобто, суд фактично надав оцінку доведеності обвинувачення, сформульованому в обвинувальному акті прокурором, що має досліджуватись і встановлюватись судом під час безпосередньо здійснення судового розгляду, а не на стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 415 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2022 року, про повернення обвинувального акта прокурору щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4