Категорія:ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку),
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2021 року,

ВСТАНОВИВ
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, несудимого

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

У строк відбуття покарання ОСОБА_7 зараховано термін його попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання 09 вересня 2019 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 12 липня 2021 року, тобто з дня ухвалення даного вироку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 300000 (триста тисяч) грн, матеріальну шкоду в сумі 76930 (сімдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять) грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) грн.

Вироком суду скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2019 року на майно.

Вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений за вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України при таких обставинах.

Обвинувачений ОСОБА_7 , 08 вересня 2019 року, близько 23 год. 50 хв., перебуваючи на березі річки Стир у с. Боратин Луцького району, діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, під час спільного розпивання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, які виникли через словесну образу у його адресу, умисно наніс один удар ліктем правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_12 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку в лівій скронево-тім`яній ділянці (об`ємом 200 мл) та на основі лобних та скроневих долей, крововиливів під м`яку мозкову оболонку лівої лобної долі головного мозку, точкові та смугасті крововиливи в речовину моста головного мозку, що згідно з висновком судово-медичної експертизи № 420 від 18 жовтня2019 року, стали причиною смерті потерпілого, яка настала, близько 06 год. 09 вересня 2019 року за місцем його проживання у АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі захисники обвинуваченого ОСОБА_7 оспорюють вирок суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Істотним порушенням вважають проведення слідчої дії - огляд трупа, до внесення у ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, оскільки вказана слідча дія завершилась ніби то о 12 год 20 хв 09 вересня 2019 року, а відомості до ЄРДР за фактом насильницької смерті ОСОБА_12 були внесені о 13 год 19 хв. Також в протоколі огляду трупа від 09.09.2019 відсутній підпис судово-медичного експерта ОСОБА_13 , який записаний його учасником.

Вказують на приховування стороною обвинувачення від захисту і суду через фальсифікації відомості щодо доставки трупа ОСОБА_12 в морг ВОБСМЕ о 12 год 10 хв 09 вересня 2019 року, а також проведення експертом ВОБСМЕ ОСОБА_13 дослідження трупа на підставі незаконної постанови слідчого ОСОБА_14 про доручення проведення судово-медичного дослідження трупа у кримінальному провадженні під вигаданим номером ЄРДР - №000, за правовою кваліфікацією ч.1 ст.115 КК України.

Таким чином, належність та допустимість як доказу протоколу огляду трупа від 09 вересня 2019 року є сумнівною, а відображені результати цієї слідчої дії унеможливлюють достовірно перевірити послідовність, достовірність, законність дій слідчого та судового-медичного експерта під час збирання доказів.

Крім цього, захисники вказують, що на момент проведення дослідження трупа ОСОБА_12 09 вересня 2019 року ухвали слідчого судді про призначення судово-медичної експертизи не існувало. Натомість експертом ОСОБА_13 результати проведених досліджень по неіснуючому кримінальному провадженню(за №000 та правовою кваліфікацією за ч.1 ст.115 КК України) в непередбачений КПК спосіб були використані під час складання висновку експерта №420 від 18 жовтня 2019 року та видані такими, які проведенні при виконанні вищезазначеної ухвали слідчого судді.

Так, на думку апелянтів, суд першої інстанції абсолютно не мав правових підстав використовувати як доказ висновок експерта №420 від18.10.2019 через його недопустимість внаслідок фальсифікації матеріалів кримінального провадження.

Також захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ставиться під сумнів неупередженість експерта ОСОБА_13 , оскільки останній мав усі підстави бути вмотивованим на збір доказів з метою штучного створення доказів винуватості ОСОБА_7 .

Сторона захисту, посилаючись на консультативний висновок спеціаліста ОСОБА_15 , вказує на допущені помилки при приведенні медично-судової експертизи експертом ОСОБА_13 , що ставлять під сумнів час, місце та спосіб отримання ОСОБА_12 черепно-мозкової травми внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Таким чином, докази в цій справі є суперечливими і такими, що не узгоджуються між собою в їх сукупності та взаємозв`язку.

Вказують, що ігнорування прокурором свого обов`язку доказувати належність та допустимість доказів істотно вплинуло на обстоювання стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кримінально процесуальним кодексом, чим було порушено принцип змагальності сторін та свобод в поданні стороною захисту суду своїх доказів, що у свою чергу істотно вплинуло на реалізацію права на захист.

Таким чином, на переконання апелянтів, органом досудового розслідування і судом належним чином не з`ясувалися усі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадження, та необґрунтовано були звуженні межі доказування з недопустимим посиланням на припущення.

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять дослідити в суді апеляційної інстанції доводи і докази сторони захисту, а вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, позицію обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисників, які підтримали апеляційну скаргу захисту, думку прокурора та потерпілого з його представником, які просили відхилити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права і з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції були дотримані в повній мірі.

Розглядаючи кримінальне провадження суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, безпосередньо дослідив докази у провадженні та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції обґрунтував його доказами, які були досліджені в ході судового розгляду і відповідають вимогам належності та допустимості.

Так, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування злочині, передбаченому ч.2 ст.121 КК України, його винність у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Такий висновок відповідає детально викладеним у вироку фактичним даним, що містяться, зокрема у показах свідків, наданих в суді першої інстанції, ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та експерта ОСОБА_13 . Крім цього, протоколом огляду місця події від 09 вересня 2019 року з доданою фототаблицею до нього, яким зафіксовано частину берегу річки Стир, що в с.Боратин Луцького району, зовнішній вигляд столу та лавок, речей, які на столі, протоколом огляду трупа із доданими фототаблицями від 09 вересня 2019 року, протоколом огляду місця події з доданими фототаблицями від 09 вересня 2019 року, протоколом проведення слідчого експерименту з доданим диском до нього та фототаблицею від 09 вересня 2019 року, протоколом огляду від 13 вересня 2019 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 жовтня 2019 року, висновком судово-медичного експерта № 420 від 18 жовтня 2019 року, протоколом проведення слідчого експерименту з доданим диском від 06 листопада 2019 року, додатковим висновком судово-медичного експерта № 420/1 від 20 листопада 2019 року.

Зі показів самого обвинуваченого ОСОБА_7 між ним та потерпілим ОСОБА_12 виник словесний конфлікт, щоб заспокоїти останнього він відійшов від столу. Зі слів обвинуваченого ОСОБА_12 раптово схопив його руками за верхню частину одягу і намагався душити. Ударів ОСОБА_12 він не наносив. В якийсь момент побачив, що ОСОБА_12 намагається нанести йому удар лобом в обличчя. Ухиляючись від цього удару він різко повернувся ліворуч і відчув, що об його лікоть правої руки, якою він намагався звільнитись з рук ОСОБА_12 , вдарився якоюсь частиною тіла ОСОБА_12 .

При проведенні слідчого експерименту з обвинуваченим, останній вказав за яких обставин відбувся конфлікт з потерпілим та як саме він, на його думку, виривався, звільнявся від рук ОСОБА_12 .

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_19 в судовому засіданні місцевого суду також підтвердили, що між обвинуваченим та потерпілим відбувся конфлікт.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які хоча не бачили самий момент конфлікта, однак ствердили, що після нього потерпілий ОСОБА_12 лежав на землі та не підводився. Також дані свідки вказали, що коли зібралися розходитись додому, намагалися розбудити ОСОБА_12 , однак останній не реагував, тому вони обережно його помістили в кабіну буса та поїхали.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 420 від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку в лівій скронево-тім`яній ділянці (об`ємом 200 мл) та на основі лобних та скроневих долей, крововиливів під м`яку мозкову оболонку лівої лобної долі головного мозку, точкові та смугасті крововиливи в речовину моста головного мозку, що і стало причиною смерті потерпілого.

Також додатковим висновком судово-медичного експерта № 420/1 від 20 листопада 2019 року підтверджується, що патоморфологічні особливості травми отриманих потерпілим, в тому числі відсутність зони протиудару, наявність зони єдиного первинного контакту в ділянці губ та кінчика носа, вказують, що дана травма могла утворитись в результаті концентрованого удару тупим твердим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею за основним напрямком дії сили спереду назад та дещо зліва направо.

Враховуючи вищевказане та пояснення наданні в судовому засіданні місцевого суду експертом ОСОБА_13 , який підтвердив складений ним висновок та показав, що під час конфлікту з ОСОБА_7 , коли був нанесений удар, потерпілий відразу впав на землю і почав впадати в кому не вживаючи більше алкоголю, не міг самостійно пересуватись та не повертаючись до свідомості, до моменту конфлікту в нього таких симптомів не було, які виникли раптово, що свідчить про симптоми отримання ЧМТ, ще до транспортування автомобілем, та свідчать про причинно-наслідковий зв`язок між наявним конфліктом між потерпілим і обвинуваченим, та нанесеним ОСОБА_7 ударом в область обличчя ОСОБА_22 .

Крім цього, експерт зазначив, що якби ЧМТ у потерпілого утворилась внаслідок неохайного транспортування автомобілем, у потерпілого були наявні інші тілесні ушкодження, а таких не виявлено. Також відрізнявся б сам характер ЧМТ, він був би схожий на ушкодження, які виникають при падінні з висоти власного зросту, з наявністю зони протиудару, так як потерпілий контактував би з частинами кузова буса, які своєю масою перевищують масу потерпілого.

Дослідивши зазначені докази і надавши їм оцінку апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції щодо висновку проте, що обвинувачений ОСОБА_7 під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_12 завдав останньому один удар ліктем правої руки в ділянку обличчя, заподіявши таким чином тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми(у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку в лівій скронево-тім`яній ділянці (об`ємом 200 мл) та на основі лобних та скроневих долей, крововиливів під м`яку мозкову оболонку лівої лобної долі головного мозку, точкові та смугасті крововиливи в речовину моста головного мозку), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, і внаслідок яких настала смерть потерпілого ОСОБА_12 .

Що стосується доводів захисників про неналежність та недопустимість складеного протоколу огляду трупа від 09.09.2019 та розтину тіла потерпілого, а відповідно - і недопустимість експертних досліджень, які були в подальшому використанні експертом при складанні висновку експерта №420 від 18.10.2019, внаслідок того, що ці слідчі дії проведені до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР спростовуються наступним.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, отже згаданий протокол огляду, їх результати, в тому числі і результати експертизи безумовно відносяться до належних доказів, на що правильно послався суд першої інстанції у вироку.

Відповідно до ч.1 ст. 86 КПК Україниї доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом, а недопустимим визнаються докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, зокрема з рапорта чергового СРПП Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області(а.с. 44 том.2), слідча ОСОБА_23 09 вересня 2019 року була у складі слідчо-оперативної групи та здійснила виїзд на місце події за викликом для здійснення невідкладних слідчих дій.

Так відповідно до ч.3 ст. 214 КПК України, огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється негайно після завершення огляду; огляд трупа, на підставі ст. 238 КПК України, може здійснюватися одночасно з оглядом місця події, житла чи іншого володіння особи з додержанням правил цього Кодексу про огляд житла чи іншого володіння особи; ч.1 ст. 233 КПК України зауважує, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, за винятком випадків, установлених частиною третьою цієї статті; остання правова норма надає право слідчому до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються і вчиненні злочину.

У цьому конкретному випадку у матеріалах справи наявний дозвіл ОСОБА_24 (а.с.143 том 1), наданий до моменту огляду місця події та трупа, яка дала згоду на проведення огляду її домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де було виявлено труп потерпілого ОСОБА_12 .

Отже, огляд місця події та трупа ОСОБА_12 були проведені у відповідності до чинних положень КПК України.

В силу викладеного, проведення невідкладної слідчої дії, а саме огляду трупа, до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, всупереч міркуванням апелянтів, не може ставити під сумнів правомірність даних невідкладних слідчих дій та бути підставою для визнання отриманих внаслідок цих слідчих дій результатів недопустимими

Обставина, що у протоколі огляду трупа відсутній підпис судово-медичного експерта ОСОБА_13 , на що посилаються захисники у поданій апеляційній скарзі, не дає підстав вважати вказаний протокол та його результати недопустимими, оскільки відповідно до вимог КПК України дана слідча дія проводилася в присутності двох понятих, які підписали вказаний протокол, також будь-яких зауважень чи доповнень від учасників слідчої дії не надходило.

Відповідно до ч.3 ст. 238 КПК України, після огляду труп підлягає обов`язковому направленню для проведення судово-медичної експертизи для встановлення причин смерті, що слідча ОСОБА_23 виконала в межах своєї компетенції 09 вересня 2019 року.

В подальшому судово-медична експертиза трупа потерпілого була проведена на підставі рішення слідчого судді, що відповідає вимогам КПК.

Так відповідно до висновку експерта №420 від 18 жовтня 2019 року, судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_12 почато 04.10.2019 на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.09.2019. Також судово-медичний експерт ОСОБА_13 , який проводив дану експертизу, з правами та обов`язками експерта, що передбачені ст.ст.69, 70 КПК України, був ознайомлений, так само як і за настання відповідальності за ст.384, 385, 387 КК України за відмову або ухилення від дачі висновку експерта, за дачу свідомо неправдивого висновку, за розголошення даних досудового слідства або дізнання.

Враховуючи зазначене, твердження апелянтів про неупередженість експерта при проведенні цієї експертизи та внесення у висновок неправдивих відомостей не підтверджені жодними доказами, не ґрунтуються на матеріалах експертизи, є здогадками та припущеннями апелянтів, а тому суд першої інстанції обґрунтовано ці твердження відхилив, з чим погоджується і судова колегія.

Таким чином, апеляційні доводи в частинах, що стосуються заперечення належності та допустимості доказів, покладених в основу висновків суду першої інстанції, є необгунтованими та такими, які б ставили під сумнів правильність висновків, зроблених місцевим судом, про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Не спростовують правильних висновків суду і доводи сторони захисту щодо ігнорування прокурором свого обов`язку доказувати належність та допустимість доказів, що істотно вплинуло на обстоювання стороною захисту своїх правових позицій. Оскільки стороною захисту не було наведено обгрунтованих мотивів порушення прокурором кримінальних процесуальних норм при збиранні доказів у даному кримінальному провадженні. Дії прокурора відповідали вимогам ст. 93 КПК України, які надають йому можливість збирання доказів з подальшим відкриттям їх (доказів) стороні захисту.

Також будь-яких порушень вимог ст.290 КПК України, які б слугували б підставою для скасування оскаржуваного рішення, щодо невідкриття стороні захисту доказів, а саме постанови слідчої про доручення проведення судово-медичного дослідження трупа від 09 вересня 2019 року, апеляційний суд не вбачає.

Отже, стороною обвинувачення не допущено порушень прав людини і основоположних свобод, зокрема права на захист, з огляду на зміст ст. 62 Конституції України та ст. 87 КПК України.

Також слід зазначити, що місцевим судом була перевірена версія обвинуваченого щодо нанесення тяжкого тілесного ушкодження з метою захисту, яка не знайшла свого підтвердження під час дослідження доказів у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

На переконання судової колегії, місцевим судом вірно не взято до уваги консультативний висновок спеціаліста ОСОБА_15 , оскільки останній не може вважатися процесуальним джерелом доказів.

Даний висновок спеціаліста, який міститься в матеріалах справи, носить виключно інформаційний характер та в розумінні ст.84 КПК України не є належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні, тому не може бути покладений в основу вироку. Крім того, вказівка та посилання спеціаліста ОСОБА_15 про неможливість отримання черепно-мозкової травми виявленої у потерпілого за обставин вказаних в обвинуваченні спростовані висновком судово-медичної експертизи №420 від 18.10.2019 та показаннями експерта ОСОБА_13 , який їх підтримав. Також експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні місцевого суду надав обгрунтовні пояснення щодо неможливості відібрання зразків субдуральної та субарахноїдальної гематоми для гістологічного дослідження.

При перевірці кримінального провадження апеляційним судом не виявлено даних, які могли б свідчити про проявлену судом необ`єктивність при його розгляді чи допущені істотні порушення кримінального процесуального закону при збирані й оцінці доказів у справі, на що у апеляційних скаргах посилаються захисники обвинуваченого.

Враховуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та доведеність скоєння ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, апеляційний суд вважає, що апеляція захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді