Справа №758/3742/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/1019/2022 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою заявника (власника майна) ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000555 від 20.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И Л А :

25 березня 2021 року до Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000555 від 20.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме на автомобіль «Volkswagen Passat» номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною його відчуження та користування.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт на зазначений у ньому автомобіль. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що арешт на вказане майно накладається з метою збереження речових доказів, так як воно відповідають вимогам ч.1 ст.98 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді, заявник (власник майна) ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною через недотримання слідчим суддею норм кримінального процесуального законодавства. Стверджує, що арештований автомобіль належить їй на праві власності, оскільки придбаний на підставі договору,а отже право власності набуто відповідно до закону. Окрім цього, вважає, що арештований автомобіль не може бути доказом злочину, який розслідується у даному кримінальному провадженні. Просить, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, однак причини своєї неявки суду не повідомив.

Від заявника (власника майна) ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без її участі. ОСОБА_6 також зазначила, що доводи своєї апеляційної скарги підтримує у повному обсязі, апеляційну скаргу просить задовольнити.

Згідно положень ст.422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш, як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Тому, з огляду на приписи ст.422 КПК України колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності прокурора та заявника (власника майна) ОСОБА_6 , оскільки це не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Таким чином, ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що 20.05.2020 року ОСОБА_9 без дозволу власника, розпорядився автомобілем «Volkswagen Passat» номер кузова WVWZZZ3CZEE НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_10 у подальшому, 16.06.2020 року проведена операція перереєстрації на нового власника за договором купівлі-продажу, після чого даному автомобілю присвоєно новий державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а його власником стала ОСОБА_6 .
Після чого, відповідно до постанови начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві, вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість автомобіля «Volkswagen Passat» номер кузова WVWZZZ3CZEE НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , предметом кримінального правопорушення та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги заявника (власника майна) ОСОБА_6 , щодо безпідставності ухвали слідчого судді, слід вважати необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки слідством доведено, що автомобіль «Volkswagen Passat» номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , є предметом кримінального правопорушення, відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, а отже має значення для кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що вилучений автомобіль не містить ознак речового доказу у кримінальному провадженні, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 20.03.2021 року начальником відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , винесено постанову про визнання майна, а саме автомобіля «Volkswagen Passat» номер кузова WVWZZZ3CZEE069419, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , речовим доказом у кримінальному провадженні №0000555 від 20.03.2021 року.

Тобто, вказане у постанові майно, має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання у клопотанні про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів, так як дане майно є предметом кримінального правопорушення, знаходять підтвердження.

При цьому слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування судового рішення та підлягають з`ясуванню під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження по суті.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, в апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б стали підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні, не вбачається.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, а саме на автомобіль «Volkswagen Passat» номер кузова WVWZZZ3CZEE069419, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу заявника (власника майна) ОСОБА_6 , слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000555 від 20.03.2021 року, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника (власника майна) ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000555 від 20.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме на автомобіль «Volkswagen Passat» номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною його відчуження та користування, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4