ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 568/231/21

Провадження № 1-кп/568/7/22

11 травня 2022 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальне провадження №0000280 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нова Пляшева (Жовтневе), Радивилівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не депутата, відповідно до п.1 ч.1 ст.89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
18 грудня 2020 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу житлового господарства, що в АДРЕСА_1 , чекав на ОСОБА_3 , з яким перебував у неприязних відносинах, та мав намірз ним поспілкуватись. ОСОБА_3 приблизно о 23 годині 45 хвилин, достовірно знаючи, що на нього чекає ОСОБА_7 та спілкується з його дружиною, вибіг із-за підсобного приміщення, маючи в руках дерев`яну палицю та направився до ОСОБА_7 . Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , наблизившись до останнього, який жодних провокативних та активних дій не вчиняв, зненацька, умисно наніс ОСОБА_7 один удар дерев`яною палицею в область правої тім`яної ділянки голови. спричинивши йому тілесні ушкодження: а саме відкриту черепно-мозкову травму, перелом склепіння черепа, забій головного мозку середнього ступеня, контузійно-паренхіматозний крововилив тім`яної ділянки праворуч та забійну рану голови.

Відповідно до висновку експерта (судово-медична експертиза) №05 від 25.01.2021 року та висновку експерта (додаткова судово-медична експертиза) №27/05 від 29.01.2021 року виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження виникли від дії тупого(их) предмету(ів), не виключено внаслідок нанесення удару(ів) дерев`яною палицею, могли утворитись в термін та за вказаних обставин та які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , даючи покази в суді вину визнав, не заперечував обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті, та пояснив, що 18.12.2020 року він перебував у своїх батьків в АДРЕСА_1 . До нього на телефон подзвонив ОСОБА_7 , проте він не став з ним говорити. Пізніше, близько опівночі, на телефон надійшло повідомлення від дружини, яка повідомила, що невідомі кидають камінцями у вікно. Направившись до будинку дружини, він побачив, що поблизу воріт стоїть юрба хлопців. Обійшовши обійстя з іншого боку та взявши поруч хліва палицю частину держака від сапи, він направився до юрби. По дорозі в темноті він побачив, що поруч з хлопцями стоїть його дружина, яка з ними спілкується. Занепокоївшись за дружину, яка перебувала на останніх термінах вагітності та відчувши загрозу зі сторони сторонніх осіб, що голосно розмовляли, він палицею, що тримав в руках вдарив одного з хлопців, який стояв до нього спиною. В подальшому він побачив, що вдарив ОСОБА_7 . Від удару, ОСОБА_7 впав на землю, при цьому сказавши, що він йому розбив голову. Він відразу повідомив хлопців, що викликав поліцію. Дружина в цей час пішла в хату, а він ще декілька хвилини розмовляв з хлопцями. ОСОБА_7 сам піднявся із землі. Будь-яких ушкоджень він у нього не бачив. При розмові з хлопцями він помітив, що всі вони перебувають в стані алкогольного сп`яніння. Коли хлопці побачили, що їде поліція, то почали втікати. Про те, що в ОСОБА_7 серйозні ушкодження, він дізнався через декілька днів. У вчиненому розкається, просить вибачення у потерпілого та його батьків, вказує, що частково відшкодував збитки, понесені ОСОБА_7 при лікуванні.

Крім повного визнання своєї провини, вина ОСОБА_3 у спричиненні ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження за обставин, вказаних в обвинувальному акті, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, які судом визнаються допустимими і які в сукупності вказують на причетність обвинуваченого до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_3 вони знайомі зі школи та між ними склались не дуже приязні відносини. 18 грудня 2020 року він з друзями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відпочивали, вживаючи алкогольні напої. Близько 22 години, вони вийшли на двір, де їм почувся голос ОСОБА_3 . Тоді вони вирішили з ним поговорити та пішли до будинку, де живе ОСОБА_10 . На телефонні дзвінки, ОСОБА_10 не відповідав, тому вони вирішити викликати його, та почали кидати камінці по вікнах будинку. Через хвилин 20, з будинку вийшла дружина ОСОБА_11 та почала сваритись з ними. За кілька хвилин, із рогу будинку вибіг ОСОБА_3 , в руках тримаючи палицю та зненацька вдарив його по голові. Від удару, він не втримався на ногах та впав. Товариші допомогли йому встати та вони пішли з місця події. В подальшому він розповів батькам, обставини отримання травми, та вони відвезли його в лікарню. На запитання лікаря про обставини отримання травми, повідомив, що впав, тому що була домовленість з батьками ОСОБА_3 про відшкодування шкоди. На лікування ним було витрачено значні кошти, а саме в розмірі 15167,63 гривень. На вказану суму ним заявлено цивільний позов. Також вказаним правопорушенням йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 80 000 гривень.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що є матір`ю потерпілого ОСОБА_7 . Ввечері 18.12.2020 року їй подзвонив син та сказав, що ОСОБА_13 вдарив його полицею по голові та у нього з рани йде кров. В лікарню вони поїхали самі, де повідомили, що син отримав травму внаслідок падіння. Такі пояснення були зумовлені тим, що батьки ОСОБА_3 обіцяли відшкодувати завдану шкоду. Після обстеження сина, дізнавшись тяжкість травми, вони повідомили про даний випадок в поліцію. ОСОБА_10 вибачення не просив та завдані збитки не відшкодував.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_3 18.12.2020 року чоловік був у своїх батьків, а вона з дитиною перебувала вдома. Після 23 години вона почула, як по вікнах будинку хтось кидає камінці. Вона злякалась, оскільки була в дома одна з дитиною, окрім того вона перебувала на останніх термінах вагітності. Вона стала дзвонити ОСОБА_10 , але він не брав трубки. Тому вона подзвонила матері ОСОБА_10 та повідомила про те, що хтось кидає камінцями по вікнах будинку. В подальшому вона вийшла на вулицю та побачила, що біля їх воріт стоїть юрба хлопців. Під час спілкування з ними, вона помітила, що всі вони перебувають в стані алкогольного сп`яніння. Несподівано із-за її спини вибіг ОСОБА_10 , який в руках тримав палицю. Він вдарив палицею когось із хлопців по голові. Після цього хлопці ще деякий час виясняли відносини між собою. Після цього, прийшла її мама та почала розганяти хлопців. Будь-яких ушкоджень у ОСОБА_7 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є тещею ОСОБА_3 18.12.2020 року до них до будинку прийшов гурт хлопців, які шукали ОСОБА_10 . На вулицю до них вийшов чоловік та сказав, що ОСОБА_10 вдома немає та щоб вони йшли звідси. Після цього хлопці пішли. Однак за хвилин 10 подзвонила дочка, яка повідомила, що біля їх будинку стоїть юрба хлопців, які кличуть ОСОБА_10 та кидають камінці по вікнах. Вона викликала поліцію та відразу побігла до будинку, де проживає дочка з сім`єю. ОСОБА_16 перебувала на останніх термінах вагітності, та вона переживала за неї. Підбігши до воріт будинку, де живуть діти, вона побачила гурт хлопців, які стояли біля воріт. Поряд з ними стояла дочка, ОСОБА_10 вона не бачила. Будь-яких ушкоджень у ОСОБА_7 вона не бачила. Почувши, що їде поліція, хлопці розбіглись. Проте, що ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_7 вона дізналась пізніше.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомив суду, що в грудні 2020 року вони з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 сиділи в палатці біля магазину та вживали алкогольні напої. Біля 23 години до нього подзвонив ОСОБА_9 і попросив підійти до будинку ОСОБА_3 , тому що ОСОБА_20 хоче поговорити з ОСОБА_10 . Коли вони підійшли, то в ОСОБА_21 вже була розбита голова. Потім підбігла теща ОСОБА_10 , яка тримала в руках полицю. Хтось із хлопців забрав в неї палицю та викинув її на город. ОСОБА_7 повідомив, що в нього крутиться голова та темніє в очах. Ніхто з хлопців не викликав швидку для ОСОБА_22 . На його думку причиною конфлікту між ОСОБА_23 та ОСОБА_24 були тривалі неприязні відносини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 повідомив суду, що в грудні 2020 року вони з ОСОБА_20 та ОСОБА_9 відпочивали та вживали алкогольні напої. Біля 23 години ОСОБА_9 подзвонив до ОСОБА_26 та попросив підійти до будинку ОСОБА_3 , тому що ОСОБА_20 хоче поговорити з ОСОБА_10 . Вони дзвонили до ОСОБА_3 , однак він на дзвінок не відповідав. Коли вони підійшли до будинку ОСОБА_3 , то почали кидати камінці по вікнах, щоб вийшов ОСОБА_27 . Потім до нього хтось подзвонив, і він відійшов на декілька метрів, а коли повернувся, то ОСОБА_20 лежав на землі. Вони допомогли йому встати, та вони помітили, що в нього розбита голова. Потім підбігла теща ОСОБА_10 , яка тримала в руках полицю. Хтось із хлопців забрав в неї палицю та викинув її на город. ОСОБА_7 повідомив, що в нього крутиться голова та темніє в очах. Ніхто з хлопців не викликав швидку для ОСОБА_22 .

Крім показань обвинуваченого, потерпілого, свідків, вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України також підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-протоколом огляду місця події від 25.01.2021, з фототаблицею до нього, відповідно до якого проведено огляд домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.01.2021 з додатком до нього, відповідно до якого в присутності понятих проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_7 , який показав обставини завдання йому тілесних ушкоджень ОСОБА_23 .

Згідно з висновком експерта №05 від 25.01.2021 року та додатковим висновком експерта №27/05 від 29.01.2021 року у ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма. перелом склепіння черепа, забій головного мозку середнього ступеня, контузійно-паренхіматозний крововилив тім`яної ділянки праворуч, забійна рана голови, яке виникло від ударів руками (ногами) чи внаслідок іншого тупого предмету, без відображення його властивостей, не виключено внаслідок нанесення удару дерев`яною палицею, не характерні для утворення внаслідок падіння чи самонанесення, можливо в термін та за обставин, що вказані в постанові, тобто не суперечать вказаному в обставинах терміну, а саме 18.12.2020 року і, згідно п.2.1.3 б). «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95 року, №6, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент отримання. Локалізація та механізм виникнення тілесних ушкодження може відповідати механізму, на який вказують обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_7 .

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого, суд приймає їх до уваги, оскільки вони не містять істотних суперечностей та знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, доводять обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, і підтверджуються показаннями свідків та письмовими доказами у справі.

З огляду на викладене, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, з точки зору їх належності та допустимості, в межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, та приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України як тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, також положення ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та в силу ст..89 КК України є несудимий.

Згідно з досудовою доповіддю Радивилівського районного сектора з питань пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_23 оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. В разі якщо суд прийде до висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст..67 КК України не встановлено.

Досліджені в ході судового розгляду обставини справи, дані про особу обвинуваченого, з урахуванням його відношення до вчиненого, поведінки після вчинених правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на певний строк. Однак, враховуючи тяжкість та обставини вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, позицію прокурора в судових дебатах, думку потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченому, суд приходить до висновку про можливість його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України Саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо цивільних позовів заявлених в межах даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведенності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Прокурором у даному кримінальному провадженні в інтересах держави в особі Радивилівської міської ради в інтересах КНП «Радивилівська центральна міська лікарня» заявлено цивільний позов про відшкодування витрат за перебування потерпілого від злочину ОСОБА_7 . Даний позов прокурор мотивує тим, що з причин отримання потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_23 , потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні в період з 19.12.2020 року по 21.12.2020 року та з 04.01.2021 року по 13.01.2021 року. Витрати лікарні, понесенні на його лікування становлять 9348,55 гривень. Оскільки на сьогодні, витрачені лікарнею кошти на лікування потерпілого ОСОБА_7 від злочину не відшкодовано, - вбачається порушення інтересів держави в особі Радивилівської міської ради в інтересах КНП «Радивилівська центральна міська лікарня», тому прокурор просить стягнути дані витрати з обвинуваченого.

Також прокурором в інтересах держави в особі Рівненської міської ради в інтересах КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради заявлено цивільний позов про відшкодування витрат за перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні ОСОБА_7 . Даний позов прокурор мотивує тим, що з причин отримання потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, нанесених ОСОБА_23 , потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі в період з 21.12.2020 року по 29.12.2020 року у нейрохірургічному відділенні. Витрати лікарні, понесенні на його лікування становлять 15315,84 гривень. Оскільки на сьогодні, витрачені лікарнею кошти на лікування потерпілого ОСОБА_7 від злочину не відшкодовано, - вбачається порушення інтересів держави в особі Рівненської міської ради в інтересах КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради, тому прокурор просить стягнути дані витрати з обвинуваченого.

Під час розгляду справи в суді, прокурор позови підтримав повністю, просить їх задовільнити у повному обсязі.

Обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 позови прокурора вважають безпідставними, виходячи з наступного. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. В матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують право прокурора здійснювати представництво вказаних закладів комунальної власності. Просить позови прокурора залишити без розгляду.
Частиною 1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що представництво прокурором інтересів громадян або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Частиною 3 вищевказаної статті Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесенні відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Тобто, підставою представництва прокуратурою в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст.128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.
Судом встановлено і доведено, що в результаті заподіяння тілесних ушкоджень, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого ОСОБА_28 потерпілий ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КНП «Радивилівська центральна міська лікарня» з 19.12.2020 року по 21.12.2020 року, з 04.01.2021 року по 13.01.2021 року та у нейрохірургічному відділенні КНП «Центральна міська лікарня» з 21.12.2020 року по 29.12.2020 року.

Згідно ч.ч.1,3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Так, згідно довідки КНП «Радивилівська центральна міська лікарня» №143 від 16.02.2020 року, ОСОБА_7 , 2001 року народження, перебував на лікуванні в терапевтичному відділенні з 19.12.2020 року по 21.12.2020 року та з 04.01.2021 року по 13.01.2021 року, та понесені витрати на його лікування становлять 9348,55 гривень.

Також згідно довідки КНП «Центральна міська лікарня» РМР №1-9/255 від 03.02.2020 року, ОСОБА_7 , 2001 року народження, перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 21.12.2020 року по 29.12.2020 року, та понесені витрати на його лікування становлять 15315,84 гривень.

За вказаних обставин, суд дійшов до переконання, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 порушені права закладів охорони здоров`я, які підлягають захисту шляхом задоволення позовів прокурора.

Крім того, потерпілим ОСОБА_7 заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з нього на його користь завданої злочином матеріальної шкоди у розмірі 15167,63 грн та моральної шкоди в розмірі 80 000 грн.

В судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 підтримала позовні вимоги частково, просить їх задоволити, врахувавши часткове відшкодування обвинуваченим завданої шкоди. На обґрунтування позову в частині стягнення матеріальних збитків, вказує, що внаслідок отриманого тілесного ушкодження, ОСОБА_7 призначалось медикаментозне лікування, витрати на яке становлять 15167,63 гривень. ОСОБА_23 частково відшкодовано матеріальну шкоду в розмірі 10500 гривень, що підтверджується відповідними розписками. Щодо розміру моральної шкоди, то представник потерпілого посилається на те, що в результаті незаконних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 завдано моральну шкоду, оскільки внаслідок отриманої травми він переносив фізичний біль та страждання, втратив працездатність, він тривалий час лікувався, змінився звичний ритм його життя, у зв`язку з чим він переживає душевні та фізичні страждання. Окрім, того завдані йому тілесні ушкодження й надалі спричиняють йому страждання та дискомфорт, потерпілий потребує постійного медичного обстеження та підтримуючого лікування. Просить заявлений цивільний позов щодо відшкодування завданої моральної шкоди задоволити повністю.

Обвинувачений ОСОБА_28 та його захисник ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_7 визнав частково, не заперечував, що повинен відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Щодо відшкодування моральної шкоди, просить суд врахувати ту обставину, що спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкодження, стало наслідком неправомірних та провокуючих дій самого потерпілого. Вказує, що заявлена сума є завеликою та непосильною для нього.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як слідує з положень ч. 1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно обґрунтувань цивільного позову, сума матеріальної шкоди становить 15167,63 гривень, складається із понесених витрат на лікування, придбання медичних препаратів і обстеження.

Із досліджених судом доказів в підтвердження понесення потерпілим витрат на його лікування, а саме долучених квитанцій, фіскальних чеків, квитанцій до прибуткового касового ордеру, а також враховуючи долучені виписки із медичної картки стаціонарного хворого, суд приходить до висновку, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає до задоволення в повному розмірі.

Судом враховується часткове відшкодування ОСОБА_23 завданої матеріальної шкоди в розмірі 4500 гривень, відповідно до розписки від 26.01.2022 року та в розмірі 6000 гривень, відповідно до розписки від 16.02.2022 року. А тому цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає до задоволення в розмірі 4667,63 гривень.

Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин.

Суд вважає, що заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення із ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 80 000 грн. підлягає до часткового задоволення.

При визначенні суми на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності і справедливості, враховує моральні страждання потерпілого, що мали місце через заподіяні йому унаслідок кримінального правопорушення тілесних ушкоджень, враховуючи обґрунтування, які викладені у цивільному позові та їх доповнення під час судового розгляду, термін лікування та реабілітації, а також перенесений потерпілим фізичний біль та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим у виді лікування потерпілого, порушення звичних життєвих зв`язків, що створювало нервозність, змушувало докладати додаткові зусилля до нормалізації свого життя, необхідності покращувати стан здоров`я у майбутньому.

З огляду на викладене, враховуючи, що суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у спричиненні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки, які наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалість, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, і з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5 000 грн, як така, що відповідає засадам розумності, зваженості, достатності, співмірності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду, з оцінкою ступеня та обсягу моральних та фізичних страждань потерпілого, що відповідає характеру і обсягу душевних страждань потерпілого, характеру немайнової втрати, її тривалості і неможливості відновлення, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, а також з огляду на дані про особу обвинуваченого, у тому числі його сімейний та майновий стан. Крім того, суд вважає, що притягнення винної особи до кримінальної відповідальності є уже частковим компенсуванням моральної шкоди.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_3 в ході досудового розслідування та судового розгляду провадження не застосовувалися, і підстав їх застосування суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 128, 129, 370, 374, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.121КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно дост.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Радивилівської міської ради в особі комунального некомерційного підприємства «Радивилівська центральна міська лікарня» до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ) кошти у вигляді витрат за перебування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в розмірі 9348 (дев`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 55 копійки на користь комунального некомерційного підприємства «Радивилівська центральна міська лікарня» (вулиця Садова, 9 м.Радивилів, р/рUA4734406 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 325321).

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Рівненської міської ради в особі комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ) кошти у вигляді витрат за перебування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні в розмірі 15315 (п`ятнадцять тисяч триста п`ятнадцять) гривень 84 копійки на користь комунального некомерційного підприємства Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради (вулиця Карнаухова, 25а м.Рівне, р/рUA0017002 в ДКСУ м.Київ, отримувач УК в м.Рівне, 24060300, код 38012714).

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 4667 (чотири тисячі шістсот шістдесят сім) гривень 63 копійки та 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решті позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1