ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1330/22 Справа № 175/1989/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції -
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
захисників ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетроської області від 24 лютого 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.186 КК України і призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.122 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

- за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , на користь потерпілої ОСОБА_11 2859,97 грн., тобто з кожного по 1429,95 грн., у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , на користь потерпілої ОСОБА_11 по 10 000 грн. з кожного, у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.
Обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, 11.03.2020 року приблизно о 13 годині 50 хвилин в с.Чумаки Дніпровського району Дніпропетровської області, знаходячись біля TOB «Єрмак Голд», яке розташоване за адресою: Дніпровський район, с. Чумаки, вул. Шкільна, 20, підійшов до ОСОБА_12 та в ході спілкування між ними виник словесний конфлікт, внаслідок якого у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень.
Так, ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , діючи умисно, знаходячись у зазначеному місці та в зазначений час, взяв обома руками за куртку, яка була одягнена на ОСОБА_12 , після чого стоячи обличчям до нього, кулаком правої руки наніс йому один удар по обличчю. Після вищевказаних дій ОСОБА_12 продовжив рух в сторону КПП № 4 TOB «Єрмак Голд», а обвинувачений ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний умисел, стоячи обличчям до ОСОБА_12 , кулаком правої руки наніс один удар по обличчю останнього, в результаті чого ОСОБА_12 втратив рівновагу та упав на землю. Після вказаний дій ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 , які були направлені на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , згідно висновку експерта № 703е від 29 березня 2021 року йому було спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Окрім того, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 29.06.2021 року, близько 21 год 35 хв, разом проводячи спільно час прибули на зупинку громадського транспорту на пр. Слобожанському у м.Дніпро, де в подальшому зайшли у громадський транспорт, а саме в тролейбус №3. В цей час вони знаходячись у громадському транспорті, побачили раніше незнайому їм ОСОБА_11 , яка при собі на шиї мала ланцюжок з металу жовтого кольору. Визначивши вказаний предмет об`єктом свого злочинного посягання у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник спільний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Доїхавши до перехрестя вул. В. Сухомлинського та вул. Магдалинівська у м. Дніпро, потерпіла ОСОБА_11 вийшла з громадського транспорту та пішла у бік вул. Теплична у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, в цей час ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 стали спостерігати за потерпілою ОСОБА_11 , слідуючи за нею.
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, розподіливши заздалегідь між собою ролі, того ж дня приблизно о 21 годині 55 хвилин, знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 почав спостерігати за оточуючою обстановкою з метою попередити співучасника злочину про появу сторонніх осіб, в той час як ОСОБА_7 підійшов до потерпілої ОСОБА_11 ззаду та, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілої, обхватив одною рукою її шию, а другою шляхом ривка зірвав з її шиї ланцюжок із металу жовтого кольору.
Доводячи спільний злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, до кінця, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, після цього, ОСОБА_7 передав викрадений ланцюжок ОСОБА_8 та у подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на суму 10 152, 97 гривень.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року змінити.
У вступній частині вироку просив зазначити, що обвинувачений ОСОБА_8 є неодруженими, ОСОБА_7 є неодруженим.
У мотивувальній частині вироку зазначити, що обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 - не встановлені.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції зробив висновок про наявність у ОСОБА_7 обставин, що пом`якшують покарання, а саме - щире каяття та визнання вини. Проте, ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, скоєнного повторно, за попередньою змовою групою осіб, однак у вироку суду першої інстанції вказано, що ОСОБА_7 в суді пояснив, що змови на пограбування ОСОБА_11 з ОСОБА_8 у нього не було.
Прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 заперечував про скоєння кримінального правопорушення групою осіб, тому суд першої інстанції встановив відсутність обставин, що пом`якшують покарання.
Прокурор наголошує, що суд фактично зробив протилежні висновки за тих самих обставин та позицій обвинувачених.
Прокурор вказує, що обвинувачений ОСОБА_14 фактично визнав свою вину частково за вказаним епізодом, що унеможливлює говорити про наявність у нього обставин, що пом`якшують покарання.
Прокурор зазначає, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_14 у жодному епізоді вину не визнавав та жодним чином не сприяв розкриттю злочину, не здійснив за рік хоча б часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_11 .
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_15 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , також подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року в частині призначеного покарання ОСОБА_8 , призначивши йому покарання без позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував форму вини, та стан здоров`я ОСОБА_8 , а саме те, що він має тяжкі захворювання.
Вказує, що відповідно до відповіді Дніпропетровської обласної станції переливання крові № 1125 від 15.11.2021 року та долученої до неї картки донора резерву від 13.04.2021 року, ОСОБА_8 має захворювання гепатиту С та ВІЛ/СНІД, а також обвинувачений має захворювання хронічний травматичний остеомієліт нижньої щелепи зліва, ускладнений підщелепним абцесом зліва, двосторонній перелом нижньої щелепи... , виразка шлунку.
Захисник зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання мав врахувати стан здоров`я ОСОБА_8 та форму вини його пасивну роль у даному кримінальному правопорушенні, визнання вини та відсутність судимості раніше.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 409 КПК України передбачає виключний перелік підстав для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, у тому числі таку підставу, як істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Стаття 374 КПК України визначає, що у вступній частині вироку зазначаються прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги прокурора, оскільки не зазначення у вступній частині вироку сімейного стану обвинувачених, не є таким істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Колегія суддів не приймає також інші доводи апеляційної скарги прокурора, оскільки судом першої інстанції встановлюється наявність або відсутність пом`якшуючих або обтяжуючих вину обставин під час вирішення питання про призначення обвинуваченому покарання та його розмір. Враховуючи, що прокурор не оскаржує розмір призначеного судом першої інстанції покарання, колегія суддів вважає, що встановлення судом першої інстанції щирого каяття ОСОБА_7 , як пом`якшувальної обставини, не є таким істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке б мало наслідком зміну вироку суду першої інстанції.
Тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги прокурора, та не вбачає підстав для її задоволення.
Щодо апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.
Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 02 березня 2021 року у справі №721/115/19, для досягнення пропорційності між злочином та покаранням, основним чинником, який має братися до уваги під час визначення виду та міри покарання за злочин, є ступінь його тяжкості та небезпечності. При призначенні покарання судам слід прагнути до справедливості та пропорційності, а будь-які винятки з цієї мети мають бути належним чином обґрунтовані.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі обставини кримінального правопорушення, у тому числі пасивну роль ОСОБА_8 у даному кримінальному правопорушенні.
Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, відсутність обставин, що пом`якшує покарання, обставину, що обтяжує покарання скоєння злочину стосовно особи похилого віку, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в цій частині.
Судом першої інстанції було також враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є несудимим в силу ст. 89 КК України, тобто є особою, схильною до скоєння злочинів.
Колегія суддів також зазначає, що в матеріалах провадження відсутні відомості щодо протипоказань перебування обвинуваченого ОСОБА_8 в умовах ізоляції у зв`язку з його захворюваннями, а тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 .
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції призначено покарання з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без задоволення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченими, які тримаються під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4