Справа № 461/3507/22
Провадження № 1-кс/461/4491/22
УХВАЛА
іменем України
13.10.2022 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,. з участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , (в режимі відео конференції), прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулася до Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2022 року, якою клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 04.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, було задоволено, та накладено арешт шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права користування, розпорядження та відчуження на автомобіль марки «БМВ» н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт на автомобіль марки «БМВ» н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , ключ до автомобіля, які належать ОСОБА_4 .
Клопотання мотивує тим, що накладення такого арешту є безпідставним та власник майна зазнає необгрунтованого втручання у право володіти, розпоряджатися вказаним автомобілем. Стверджує, арешт був накладений безпідставно, що всі необхідні слідчі дії з вказаним автомобілем вже проведено, та потреба у накладенні вказаного арешту відпала.
Просить постановити ухвалу, якою скасувати арешт на автомобіль марки «БМВ» н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт на автомобіль марки «БМВ» н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , ключ до автомобіля; накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2022 р. у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000279 від 04.07.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги клопотання підтримала, просила його задоволити з підстав, викладених у клопотанні.
Прокурора ОСОБА_5 у судовому засіданні вимоги клопотання заперечив, вказав, що арештований автомобіль використовувався як засіб вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, визнаний речовим доказом по справі, та органом досудового розслідування планується проведення судово-молекулярної експертизи за участю вказаного автомобіля. Просив у задоволенні клопотання відмовити повністю.
Заслухавши думку заявника, прокурора, дослідивши матеріали клопотання приходжу до переконання, що у задоволенні клопотання слід відмовити виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Стаття 7 та 16 КПК України передбачають, що одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права, законність та недоторканість права власності.
В судовому засіданні встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000279 від «04» липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що група осіб, діючи за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, на території Львівської області, вчиняє вимагання грошових коштів у громадян поєднане з насильством та погрозою застосування такого насильства.
13.09.2022 р., на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова проведено обшук на за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , в ході якого було виявлено та вилучено: технічний паспорт на автомобіль марки «БМВ» н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , ключ до автомобіля; автомобіль марки «БМВ» н.з. НОМЕР_1 .
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2022 року накладено арешт шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права користування, розпорядження та відчуження на автомобіль марки «БМВ» н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт на автомобіль марки «БМВ» н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , ключ до автомобіля, який належить ОСОБА_4 .
Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів, з метою проведення ряду слідчих дій, зокрема огляду транспортного засобу та проведення необхідних експертиз. Вказаний автомобіль визнаний речовим доказом у справі.
У судовому засіданні встановлено, що вказаний автомобіль був засобом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, та те, що органом досудового розслідування планується проведення судово-молекулярної експертизи за участю вказаного автомобіля, що свідчить про те, що необхідність у накладенні арешту на арештоване майно не відпала.
Щодо тверджень заявника про відновлення його права власності, слід відзначити, що накладення арешту не скасовує права власності на майно, а лише встановлює певні обмеження у володінні та розпорядженні. Так, арешт полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Таким чином, в ході судового розгляду не встановлено, що станом на день звернення до слідчого судді з даним клопотанням про скасування арешту вищезазначеного транспортного засобу з ним було проведено усі необхідні слідчі дії, у зв`язку з чим відпала б необхідність у подальшому арешті.
Доводи заявника стосовно реалізації права власності не скасовують та не спростовують того факту, що автомобіль визнаний речовим доказом у справі і може бути використаний для встановлення усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Крім того, твердження заявника про те, що він не є учасником даного кримінального провадження не скасовує законності накладення та дії арешту, адже відповідно до положень ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Також, згідно положень даної статті арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до положень ч.1, 4 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 цього Кодексу.
В матеріалах клопотання відсутні докази, що арешт на вказаний автомобіль було накладено необгрунтовано чи з порушенням вимог КПК України, ухвалу слідчого судді про накладення вказаного арешту заявник не оскаржував в апеляційному порядку. Також заявником не доведено, що відпала потреба у вказаному арешті автомобіля, внаслідок проведення всіх необхідних слідчих дій по справі.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Як наведено вище, згідно ч. 1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для скасування арешту з транспортного засобу та задоволення клопотання, оскільки доводи заявника не спростовують подальшу доцільність у застосуванні арешту майна та не підтверджені належними та допустимими доказами.
Таким чином, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.174, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання заявника адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту на автомобіль марки «БМВ» н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт на автомобіль марки «БМВ» н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , ключ до автомобіля; накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2022 р., - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1