В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора представника потерпілогоОСОБА_3 ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0001387, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який здобув професійно-технічну освіту, непрацевлаштований, неодружений, має на утримані малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2021 приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, прибув до будинку АДРЕСА_3 , де реалізуючи свій злочинний умисел, забрався на навіс біля під`їзду № 2, звідки з фасаду будинку, розуміючи, що за його діями спостерігають сторонні особи, за допомогою кусачок, які попередньо взяв із собою, намагався відкрито викрасти майно, що належить ПАТ «Укртелеком», а саме зрізав кабель зв`язку ТПП 10*2*0,4, довжиною 15,7 метрів, вартістю 65 гривень 78 копійок, чим намагався спричинити ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , розуміючи, що помічений оточуючими та, усвідомлюючи, що його протиправні дії носять відкритий характер, намагався зникнути з місця вчинення злочину разом із викраденим майном, але не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений перехожим та в подальшому переданий співробітникам поліції.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст . 15, ч. 1 ст. 186 КК України, що кваліфікується як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), який не був закінчений з причин, що не залежали від його волі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини, щиро розкаявся у вчиненому, надавши наступні пояснення по суті пред`явленого обвинувачення.

26.10.2021, близько 17 години, він, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, прибув до будинку АДРЕСА_3 , забрався на навіс біля під`їзду № 2, звідки з фасаду будинку, за допомогою кусачок, зрізав кабель та мав намір втекти з ним з місця події, проте був зупинений перехожими, якими в подальшому був переданий співробітникам поліції.

Цивільний позов обвинувачений визнав частково та просив суд відмовити в задоволені позову в частині вартості робіт щодо захисту кабелю на зовнішній стіні або опорі, оскільки кабель зв`язку, який він намагався викрасти, на момент вчинення ним злочину не був захищеним.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, доказів, що підтверджують заявлений цивільний позов, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку. При цьому, судом було роз`яснено учасникам судового провадження про позбавлення їх права на оскарження в апеляційному порядку фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж),який не був закінчений з причин, що не залежали від його волі.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд встановив наступне.

ОСОБА_6 раніше не судимий, вчинив злочин, який відносяться до категорії нетяжких злочинів, непрацевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра або лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, осуд обвинуваченим своєї поведінки.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, сукупності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в у виді громадських робіт на строк 120 годин. На переконання суду, саме таке покарання є справедливим, співмірним вчиненому обвинуваченим правопорушенню, є достатнім для виправлення останнього та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути конструктивними елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.

Крім цього, статтями 127, 128 КПК України передбачено право особи, котра зазнала такої шкоди, на її відшкодування шляхом стягнення за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному процесі.

Такий позов відповідно до приписів п. 5 ст. 128 КПК України розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Як передбачено нормами цивільного законодавства, закріпленими у ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

До складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, усі зазначені витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі і при вирішенні цивільного позову у кримінальному провадженні, що не суперечить засадам кримінального судочинства.

Виходячи з положень статей 127, 128 КПК України, ст. 22 ЦК України сума відшкодування за цивільним позовом у кримінальному провадженні не обов`язково має збігатися з розміром завданої злочином шкоди, вказаним в обвинуваченні, яке суд визнав доведеним. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода як обставина, що впливає на його кваліфікацію та вирішення інших питань, пов`язаних із притягненням особи до кримінальної відповідальності, та відшкодування збитків як спосіб захисту порушеного цивільного права і компенсаційний механізм мають неоднакову юридичну природу, відрізняються за критеріями визначення і правовими наслідками. Право потерпілого (цивільного позивача) на таке відшкодування реалізується взагалі незалежно від того, чи має завдана йому шкода кримінально-правове значення і чи вказується вона у формулюванні висунутого винному обвинувачення.

Розмір відшкодування збитків є предметом позовних вимог у межах заявленого цивільного позову, доводиться цивільним позивачем (потерпілим) самостійно за правилами цивільного судочинства з дотриманням приписів ч. 5 ст. 128 КПК України і не охоплюється межами обвинувачення, яке формулюється прокурором в обвинувальному акті або постанові про зміну обвинувачення в суді і тягар доказування якого покладається на державного обвинувача.

Таким чином, відшкодування збитків за цивільним позовом у кримінальному провадженні в обсязі, що перевищує розмір завданої злочином шкоди відповідно до обвинувального акта, не є виходом за межі висунутого обвинувачення і не суперечить вимогам ч. 1 ст. 337 КПК України. Такий висновок міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.01.2017 в справі № 608/203/16-к.

Дослідивши докази, надані стороною обвинувачення та цивільним позивачем в обґрунтування розміру завданої злочином шкоди, суд доходить висновку про часткове задоволення цивільного позову в розмірі 1731,87 грн. з огляду на наступне.

З досліджених судом протоколу огляду місця події від 26.10.2021 (а.с. 57 67), акта про дефекти лінійно-кабельних (станційних) споруд розподільчої мережі зв`язку № 079-1021-342ДМД01 від 27.10.2021 (а.с. 55), акта встановлення викрадення, знищення та/або зловмисного пошкодження ЛКС (інших ТЗТМ) № 079-1021-342ДМД01 від 27.10.2021 (а.с. 54) вбачається, що обвинуваченим було пошкоджено кабельну мережу зв`язку шляхом викрадення кабелю ТПП 10х2х0,4 довжиною 15,7 м, встановленого на фасаді будинку АДРЕСА_3 . Допитаний в судовому засіданні обвинувачений суду пояснив, що кабель зв`язку, який він намагався викрасти, був закріплений на фасаді вищезазначеного будинку без захисту. Зазначені обставини також підтвердив представник потерпілого, який під час дослідження судом доказів на підтвердження розміру цивільного позову, пояснив, що кабель зв`язку, який намагався викрасти обвинувачений, було прокладено по фасаду будинку без будь-якого захисту, проте, з метою недопущення викрадення у майбутнього розподільчого кабелю зв`язку, потерпілий має намір встановити захист зазначеного кабелю у вигляді кабельного каналу, вартість якого разом з роботами по його встановленню становить 1990,53 грн. без врахування податку на додану вартість.

На переконання суду, витрати з встановлення захисту кабелю на зовнішній стіні будинку в розмірі 1990,53 грн. без врахування податку на додану вартість (2 388,64 грн. з урахуванням податку на додану вартість) не є реальними збитками потерпілого, оскільки зазначеного захисту не існувало на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Тому в задоволені цивільного позову в цій частині слід відмовити.

В частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1731,87 грн. (вартості матеріалів та робіт, яких потерпілий має понести для відновлення свої порушених прав, за виключенням робіт з встановлення захисту кабелю на зовнішній стіні) цивільний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Судові витрати на проведення у кримінальному провадженні судових експертиз, вартість яких склала 1716 грн. 20 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Цивільний позов Акціонерного товариства «Укртелеком» до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» (ідентифікаційний код 21560766, адреса: 01601, м. Київ, бул. Т.Шевченка, буд. 18) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, 1731 (одну тисячу сімсот тридцять одну) гривню 87 копійок.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1716 (одну тисячу сімсот шістнадцять) гривень 20 копійок.

Речові докази:

- предмет зовні схожий на кусачки, переданий до камери схову відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знищити;
- кабель зв`язку, загальною довжиною 15,2 м переданий на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_4 повернути Акціонерному товариству «Укртелеком».

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає.

В іншій частині вирок може бути оскаржений протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1