Провадження №1-кп/523/797/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2022 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

представника потерпілих та цивільного позивача ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

цивільного позивача ОСОБА_6

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0002990 від 18.11.2020р. року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алма-Ата р. Казахстан, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого в ТОВ «Південькрантранс, раніше не судимого.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, -

Встановив:

31.10.2020 року приблизно о 22:50 годині, ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai H1» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись при достатній видимості по вологому дорожньому покриттю у крайній правій смузі свого напрямку руху по вул. Миколаївська дорога з боку вул. Лузанівська в напрямку вул. Красна у м. Одесі, порушуючи у сукупності вимоги п.п.2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме діючи з необережності, будучи неуважним, не вживши своєчасних заходів щодо зменшення швидкості свого руху до безпечної, не врахувавши зміну дорожньої обстановки, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, наближаючись до будинку АДРЕСА_2 , не впорався з керованим ним транспортним засобом, здійснивши неконтрольований виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , яка рухалася у зустрічному напрямку у другій смузі проїжджої частини вул. Миколаївська дорога та в умовах вказаної аварійної ситуації не мала технічної можливості запобігти зіткненню.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди водій автомобілю марки «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 відповідно висновку судово-медичної експертизи отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритих внутрішніх суглобових переломів проксимальних відділів 4 та 5 пальців лівої кісті, які за критерієм небезпеки для життя відповідно п.п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Також в результаті дорожньо - транспортної пригоди пасажир автомобілю марки «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно висновку судово-медичної експертизи отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу та нижньої станки правої орбіти, які за критерієм небезпеки для життя відповідно п.п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні, викладеному в обвинувальному акті визнав повністю, та пояснив, що 31.10.2020 року у вечірній час після 22:00 години, керуючи технічно справним належним йому автомобілем марки «Хюндай», рухався зі сторони 7-ої Пересипської в сторону сел. Котовського по проїзній частині вул. Миколаївська дорога у м. Одесі у крайній правій смузі свого руху, на повороті біля школи, розташованої в районі Сортировочної, за поганих погодних умов, так як йшов дощ, не справився з керуванням транспортного засобу, машину занесло на слизькій дорозі, внаслідок чого він виїхав на зустрічну полосу руху, його автомобіль розвернуло на 90 градусів, тому не зміг уникнути зіткнення з автомобілем «Тойота», який їхав в своїй полосі з сел. Котовського. Потім дізнався, що внаслідок ДТП водій та пасажир «Тойоти» отримали тілесні ушкодження. Він також отримав травми, був відвезений до лікарні.

Вину визнає повністю, не заперечуючи того факту, що не впорався з керуванням транспортного засобу, незважаючи на те, що його увагу нічого не відволікало, усвідомлюючи, що внаслідок його дій сталася дорожньо-транспортна пригода, фактично дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висновки експертиз, схему ДТП не оспорює.

Щодо позовних вимог ОСОБА_6 додатково дав пояснення, що з самого початку ним було запропоновано компенсувати витрати на лікування дитини, але потерпіла сторона не захотіла його допомоги, їх цікавило та продовжує цікавити тільки питання щодо пошкодженого автомобілю, навіть у такому випадку він був згодний виплатити 6 тис. доларів США на ремонт автомобілю, але вони також відмовилися від його пропозиції, в подальшому фінансовий діалог не відбувався, так як оцінка пошкоджень транспортного засобу за ініціативою потерпілих є не реальною, дослідження проводилося без його участі, та на його думку перевищує вартість самого автомобілю на момент вчинення ДТП, який був привезений з США з ушкодженнями, тому вважає, що повинна бути проведена додаткова експертиза, при цьому не заявляючи з цього приводу клопотання та погоджуючись з наявністю спричиненого збитку, який також повинна у значному розмірі відшкодувати страхова кампанія, в загалом висловив погоджену з захисником позицію, що цивільний позов повинен бути предметом розгляду у цивільному судочинстві, і у разі його задоволення, визнає у сумі, яке буде визначена рішенням суду.

У судовому засіданні представник цивільного позивача - адвокат ОСОБА_4 та цивільний позивач ОСОБА_6 в повному обсязі підтримали пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_11 уточнений позов про відшкодування на користь ОСОБА_6 завданого матеріального збитку у розмірі 298565,09 гривень та моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, а також витрати на правову допомогу у сумі 30000 гривень, а також стягнення зі ТДВ страхової компанії «Ю.Ес.Ай» майнової шкоди у сумі 100 тис. гривень, пов`язаної з пошкодження автомобілю марки «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 від 24.11.2018р., посилаючись в якості доказів на висновок експертизи за №204-20 від 28.12.2020р., де вказані всі обставини, розрахунок, методичні рекомендації, які використовувалися експертом, відповідно висновку якої вартість матеріального збитку пошкодженого внаслідок ДТП автомобілю визначається рівною 585594,90 гривень, вважаючи дану експертизу дійсною та належним доказом.

У судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_6 підтвердив той факт, що обвинуваченим ОСОБА_11 були запропоновані на ремонт автомобілю 6 тис. доларів США, від яких вони дійсно відмовилися, при цьому зазначаючи, що не висовували позовні вимоги щодо відшкодування збитків, пов`язаних з лікуванням, основне питання стояло щодо автомобілю, але виникло непорозуміння, тому матеріальна шкода залишилася наявною, підтверджується експертизою.

Щодо міри покарання для обвинуваченого вважали за доцільне призначити найсуворіше покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Потерпла ОСОБА_8 , законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_12 приєдналися до думки свого представника - адвоката ОСОБА_4 , повністю підтримуючи позовні вимоги ОСОБА_6 .

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, встановленої під час судового розгляду, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілих, свідка, повне оголошення матеріалів кримінального провадження, авто технічних експертиз не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, в тому числі експертизи, які містяться у матеріалах досудового розслідування, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_9 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_9 своїми діями скоїв злочин, передбачений ст.286 ч.1 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 5 ч.2 КК України регламентовано, що Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, тобто слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними у ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину за необережності, який мав місце 31.10.2020р., дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, а саме родину, утриманців, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, на теперішній час в умовах воєнного стану продовжує здійснювати професійну діяльність, призначений уповноваженим ІНФОРМАЦІЯ_3 для оповіщення резервістів і військовозобов`язаних, постачальників транспортних засобів і техніки під час мобілізації, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, також суд враховує його особисте ставлення до вчиненого діяння, усвідомлення своєї провини, бажання відшкодувати потерпілому завданий збиток у визначеній судом сумі.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, передбачені ст.66 КК України, суд відносить активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням матеріалів з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме автомобіль марки «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіль марки «Hyundai H1» реєстраційний номер НОМЕР_1 , які передані власникам на відповідальне зберігання під розписку.

Також вивченням обвинувального акту встановлено, що під час досудового розслідування здійснювалось залучення експертів для проведення авто-технічних та транспортно - трасологічної експертиз, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, загальна сума яких складає 8580,50 гривень (1372,88грв., 1716,10грв., 2745,76грв., 2745,76грв.)

Матеріали кримінального провадження за №0002990 від 18.11.2020р. до обвинувального акту не долучалися, тому суд визначає місце їх зберігання в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Також суд приймає до уваги, що в рамках даного кримінального провадження представником цивільного позивача - адвокатом ОСОБА_4 та цивільним позивачем ОСОБА_6 пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_11 уточнений цивільний позов про відшкодування на користь ОСОБА_6 завданого матеріального збитку у розмірі 298565,09 гривень та моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, а також витрати на правову допомогу у сумі 30000 гривень та стягнення з ТДВ страхової компанії «Ю.Ес.Ай» майнової шкоди у сумі 100 тис. гривень.

За змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно до вимог ст.129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Дослідивши надані до суду до матеріали, що стосуються цивільного позову, який був прийнятий до розгляду у судовому засіданні, суд дійшов до наступних висновків.

Суд погоджується з тим, що обвинувачений, як особа, що керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинен нести цивільну - правову відповідальність за шкоду, задану таким джерелом.

Однак, вирішуючи питання щодо цивільного позову ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_9 невідшкодованого матеріального збитку у розмірі 298565,09 гривень, а також з ТДВ страхової компанії «Ю.Ес.Ай» на його користь матеріальної шкоди у розмірі 100 тис. гривень, суд вважає за необхідне цивільний позов у даній частині залишити без розгляду за наступними підставами.

Так, у судовому засіданні в якості доказу, що підтверджує суму завданого матеріального збитку цивільним позивачем та його представником була надана копія висновку експертного авто товарознавчого дослідження за №204-20 від 18.12.2020р., яке було проведене за заявою власника автомобілю марки «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 . Даний довід беззаперечно заслуговує на увагу, проте, як з`ясовано у судовому засіданні дане дослідження здійснювалося без участі учасника ДТП обвинуваченого ОСОБА_9 , який заперечував належне його повідомлення та під час судового провадження не погодився з визначеною сумою матеріальної шкоди, вважаючи її занадто завищеною, при цьому не відмовляючись від відшкодування завданого внаслідок ДТП збитку.

У суду не виникає сумнівів щодо методики розрахунку, якою користувався експерт ОСОБА_13 , однак як вбачається спеціаліст не попереджався про кримінальну відповідальність, експертиза була проведена на підставі заяви приватної особи, яка є зацікавленою в отриманні певних результатів. Під час судового провадження, підвергаючи сумніву правильність висновку зазначеної експертизи в частині визначення розміру шкоди, обвинувачений та його захисник клопотань про проведення додаткової судової оцінювальної експертизи не заявляли, наполягаючи, що дане питання повинно вирішуватися в порядку цивільного судочинства, щоб не затягувати строки розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. За наявності зауважень зі сторони захисту та протиріч щодо суми завданого матеріального збитку, які можливо усунути тільки за допомогою повторного експертного дослідження, але сторони кримінального провадження, маючи можливість реалізувати свої процесуальні права, клопотань з цього приводу не надавали, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості остаточно з упевненістю прийняти рішення в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_6 матеріального збитку, оскільки мало місце однобічне дослідження, на думку суду дані обставини підлягають більш ретельнішому з`ясуванню для спростування існуючих суперечливостей, тому за викладених підстав суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в даній частині слід залишити без розгляду.
Щодо стягнень зі страхової компанії, дійсно, якщо цивільно-правова відповідальність винуватця застрахована, то потерпіла сторона може вимагати відшкодування розміру завданого збитку зі страхової компанії. У судовому засіданні позивачем надана копія страхового поліса за №159700730, який станом на 31.10.2020р. був діючим, однак суду не відомі умови страхового полісу, ліміт та межі страхового відшкодування, та безпосередньо від позивача клопотань про витребування документів не надходило, також представником позивача не надано підтвердження належного сповіщення та отримання страховою компанією, на яку вказує позивач в якості цивільного відповідача, уточненого позову, будь які заяви чи відзив відсутні, їх думка залишилися поза обговоренням, у зв`язку з чим суд вважає за недостатністю належної інформації цивільний позов ОСОБА_6 у даній частині також залишити без розгляду.

Разом з цим суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_6 положення ст.128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду (у даному випадку позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди), має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Оцінюючи позовні вимоги ОСОБА_6 заявлені у розмірі 30000 гривень витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі, оскільки зазначена сума документально доведена, а саме підтверджуються копією квитанції до прибуткового ордеру №19/21 від 19.07.2021р. на суму 30 тис. гривень, отриманих адвокатом ОСОБА_4 на підставі угоди про надання правової допомоги від 3.11.2020р.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 гривень суд вважає за необхідне задовольнити повністю, що на думку суду є спів розмірним з понесеними моральними стражданнями, виходячи із засад розумності та виваженості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини кримінального правопорушення, при яких була спричинена моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, також виходить з характеру та обсягу душевних, психологічних страждань, їх тривалості та значимості для цивільного позивача.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , з урахуванням санкції ч.1 ст.286 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце 31.10.2020р., оцінюючи обставини скоєного злочину, характер та ступінь тяжкості а також суспільну небезпеку вчиненого за необережності діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у судовому засіданні вину визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, особисте ставлення до вчиненого, ту обставину, що він має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, враховуючи його поведінку під час судового провадження, з якої вбачається, що він в повній мірі усвідомив свою провину, проявляв ініціативу щодо компенсації матеріального збитку, але виходячи з позиції потерпілої сторони, не змогли дійти консенсусу щодо вирішення спірного питання, зважаючи на те, що ОСОБА_9 є освіченою людиною, не є суспільно-небезпечною особою, приймаючи до уваги думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, враховуючи, що ОСОБА_9 працевлаштований, наявні легальні джерела доходів, у зв`язку з чим з метою надання можливості продовжити обвинуваченому працювати в секторі забезпечення функціонування економіки держави в умовах воєнного стану, суд вважає більш за доцільне визначити ОСОБА_9 міру покарання у вигляді штрафу з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбаченого санкцією вищезазначеної статті, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 100, 128, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України,-

Ухвалив:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, призначив йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Виконання вироку в частині вилучення посвідчення водія та позбавлення ОСОБА_9 права керувати транспортними засобами покласти на Управління патрульної поліції в Одеській області, направив копію вироку після набрання чинності до органу, якому доручено виконання.

Міри запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 під час судового провадження не застосовувалися, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягають.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 8580,50 гривень (1372,88грв., 1716,10грв., 2745,76грв., 2745,76грв.), пов`язаних із залученням експертів для проведення судових авто технічних та трасологічної експертиз під час досудового розслідування.

Речовий доказ автомобіль марки «Toyota Venza» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий власнику ОСОБА_6 відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на відповідальне зберігання вважати повернутим за належністю.

Речовий доказ автомобіль марки «Hyundai H1» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий власнику ОСОБА_9 на відповідальне зберігання вважати повернутим за належністю.

Уточнений цивільний позов представника позивача ОСОБА_6 пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_11 про відшкодування на користь ОСОБА_6 завданого матеріального збитку у розмірі 298565,09 гривень та моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, а також витрати на правову допомогу у сумі 30000 гривень та стягнення з ТДВ страхової компанії «Ю.Ес.Ай» майнової шкоди у сумі 100 тис. гривень задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 морального збитку у розмірі 10000 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 30000 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_14 на його користь завданого матеріального збитку у розмірі 298565,09 гривень, а також з ТДВ страхової компанії «Ю.Ес.Ай» майнової шкоди у сумі 100 тис. гривень залишити без розгляду за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку.

Матеріали кримінального провадження за №0002990 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2020 року зберігати в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1