Справа №505/866/22
пр. №1-кп/505/406/2022
08.06.2022 р. Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, м. Сосногорськ, Ухтинської області, АССР, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого по найму, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,
- обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
В провадження Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, з угодою про визнання винуватості від 14 квітня 2022 року.
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 повідомлено про підозру у тому, що він восени 2021 року, більш точної дати та часу в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, будучи особою раніше документованою посвідченням водія серії НОМЕР_1 від 18.04.1996 року, яке 13.11.2018 працівниками поліції було в нього вилучено за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та згідно постанови суду від 17.12.2018 позбавленою права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, будучи ознайомленим з процедурою отримання та відновлення посвідчення водія, вирішив придбати посвідчення водія в позавстановлений законодавством спосіб, з метою його подальшого використання під час керуванням ним транспортним засобом.
Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_5 восени 2021 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, з метою уникнення можливої відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія, що передбачено п.2.1. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), достовірно розуміючи, що посвідчення водія видаються державною установою, після проходження необхідного навчання в автошколах та успішної здачі іспитів, не бажаючи отримувати посвідчення водія з дозволеними категоріями, відповідно до чинного законодавства, вирішив через мережу«Інтернет», придбати завідомо підроблене посвідчення водія, яке є офіційним документом, для його подальшого використання.
Продовжуючи свої умисні дії, направлені на придбання з метою подальшого використання підробленого посвідчення водія, ОСОБА_5 восени 2021 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, через месенджер «Вайбер» замовив та придбав у невстановленої особи завідомі підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ №1249 від 26.10.2021 на ім`я ОСОБА_5 , з дозволеними категоріями «В» та «С», яке в подальшому зберігав, з метою пред`явлення поліцейським в разі необхідності, або на їх вимогу.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України тобто використання завідомо підробленого документа.
Згідно даної угоди прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сприяв слідству у розкритті даного проступку, розкаявся у скоєнні кримінального правопорушення.
Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести підозрюваний ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумов доходів громадян в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.
Отримана згода прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваного ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 на призначення вищевказаного покарання.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_5 .
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
В підготовчому судовому засідання прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості та визнати винуватим ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання. Крім того, просив стягнути на користь держави процесуальні витратив сумі 2831 грн. 55 коп., та речовий доказ зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Захисник ОСОБА_4 також просив суд затвердити вищевказану угоду про визнання винуватості укладену 14 квітня 2022 року між прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 і призначити узгоджене покарання, стягнувши штраф на користь держави в сумі 510 грн.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 шляхом опитування повідомив суду про визнання своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. Судом ОСОБА_5 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди. Встановлено, що угода укладена добровільно, без примусу.
Відповідно до ст. 468 КПК України - у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України за ч. 4 ст. 358 КК України є кримінальним проступком.
Узгоджена угодою про визнання винуватості міра покарання для ОСОБА_5 з урахуванням його характеризуючих даних відповідає чинному законодавству.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, згідно ст. 66 КК України судом визнаються, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди з прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4 , характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди про визнання винуватості та наслідки її невиконання.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.
З наведених вище підстав, вивчивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена між прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, на підставі ч.2 ст.474 КПК України.
Такий висновок суду ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення». Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».
Запобіжний захід ОСОБА_5 під час досудового слідства не обирався.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 124 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 472-476 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих доходів громадян в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судово-технічної експертизи документів №1377/22-21 від 01.03.2022 року в сумі 2831 (дві тисячі вісімсот тридцять одна)) грн. 55 коп.
Вирок може бути оскаржений, до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1