В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки, кримінальне провадження № 0000034 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуга Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, особи з інвалідністю ІІ групи, судимого:

- 10.08.2022 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 31 травня 2022 року близько 18 год. 00 хв., точного часу судом не встановлено, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , до якої проник через незачинені на замикаючий пристрій двері та помітивши, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 сплять у центральній кімнаті квартири, розбудив останнього та запевнивши, що ОСОБА_4 раніше продавав йому мішок цукру, умисно, діючи в умовах воєнного стану, таємно викрав один мішок харчового продукту цукру білого кристалічного масою 50 кг, вартістю 1 528,00 гривень, заподіявши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

24 червня 2022 року між прокурором Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. Крім цього, прохають суд застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості в кримінальному провадженні, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до тяжкого злочину.

Потерпілий ОСОБА_4 надав свою згоду на укладення угоди.

ОСОБА_5 цілком розуміє положення частин 4, 5 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Для з`ясування добровільності укладення угоди судом витребувані та досліджені документи, подані сторонами під час досудового розслідування.

Умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Враховуючи тяжкість злочину та особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є особою з інвалідністю ІІ групи, суд вважає можливим застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10.08.2022 року, яким засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, тому остаточне покарання ОСОБА_5 підлягає призначенню із застосуванням норм ч. 4 ст. 70 та ч. 3 ст. 72 КК України, із самостійним виконання вироку, яким призначено покарання у вигляді штрафу.

Прокурором заявлено клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення даного клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора, оскільки строк раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання вже закінчився та ОСОБА_5 не порушив покладені на нього обов`язки.

Оскільки прокурором не зазначені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, строк на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22.06.2022 року про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання закінчився, за період розгляду справи ОСОБА_5 їх порушень не допускав, судом визначено покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тому суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 24 червня 2022 року по кримінальному провадженню № 0000034 про визнання винуватості укладену між прокурором Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ч. 4 ст. 70 та ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10.08.2022 року виконувати самостійно.

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відмовити.

Речові докази: новий харчовий продукт цукор білий кристалічний масою 50 кг, який переданий на зберігання потерпілому, залишити потерпілому ОСОБА_4 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя