ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/82/22 Справа № 703/658/22 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар учасники справи:ОСОБА_5
прокурор підозрюваний захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу начальника Кам`янського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаської області ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб щодо ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000137 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що 03 березня 2022 року в період часу з 12 год. 51 хв. до 16 год. 24 хв. під час проведення обшуку в приміщенні будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено порошкоподібну речовину масою близько 300 г, яка зовні схожу а на порох бездимний; речовину у твердому стані сірого кольору масою близько 1 кг, яка зовні схожа на промисловий пластид; предмети, які схожі на електродетонатори в кількості 17 шт; металевий предмет, який схожий на корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1 промислового виготовлення, що споряджений речовиною, схожою на тротил; металеві предмети, які схожі на патрони у кількості 100 шт калібру 5.6 мм.

Зазначені предмети ОСОБА_7 зберігав у вказаному домоволодінні, час та місце їх придбання на даний час слідством не встановлено.

03 березня 2022 року відомості за вказаним фактом внесено до ЄРДР за № 0000137 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

03 березня 2022 року о 16 год 50 хв. ОСОБА_7 був затриманий.

04 березня 2022 року о 13 год 40 хв. ОСОБА_7 безпосередньо повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2022 року у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонено ОСОБА_7 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності отримання медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах військового стану

Покладено на підозрюваного обов`язки:

?прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

?повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання, роботи;

?утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі їх наявності, окрім паспорта громадянина України.

Строк дії ухвали визначено в межах строку досудового розслідування тривалістю два місяці, тобто до 04 травня 2022 року.

Ухвала суду обґрунтована тим, що прокурором не доведено підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а доводи, викладені слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні, на знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. У зв`язку з цим слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, начальник Кам`янського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

У апеляційній скарзі вказує, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважає, що ОСОБА_7 може впливати на свідків не лише при безпосередньому спілкуванні, а і опосередковано, через інших осіб чи за допомогою засобів зв`язку.

Крім того, прокурор зазначає, що співробітники поліції та інші правоохоронні органи під час військового стану задіяні на охороні громадського порядку і виявленні диверсійних груп та зрадників, а тому забезпечити контроль за виконанням цілодобового домашнього арешту підозрюваним ОСОБА_7 належним чином не мають можливості.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 зазначеної статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 статті 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених статтею 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог статей 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та пункту «е» частини 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про не доведення прокурором ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та суду), оскільки дані обставини не підтверджені матеріалами клопотання.

Також слідчим суддею вірно визначено, що прокурором не доведено неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених пунктами 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України є домашній арешт, який, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_7 та його процесуальної поведінки, застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти ризикам, визначеним п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

Колегія суддів також погоджується із висновком слідчого судді, що прокурором не доведено неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Не містить таких доводів і апеляційна скарга.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що співробітники поліції та інші правоохоронні органи під час військового стану задіяні на охороні громадського порядку і виявленні диверсійних груп та зрадників, а тому забезпечити контроль за виконанням цілодобового домашнього арешту підозрюваним ОСОБА_7 належним чином не мають можливості, не є підставою для застосування щодо підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходжу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів також враховує, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту 05 березня 2022 року до постановлення даної ухвали судом апеляційної інстанції даних про порушення підозрюваним застосованого обмеження прокурором не надано, що свідчить про ефективність застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та відсутність підстав для зміни його на більш суворий тримання під вартою, як того просить прокурор.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги прокурором не надано доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, прокурора чи суду під час перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, та прийшов до обґрунтованого висновку про не доведення прокурором необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу начальника Кам`янського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді