Справа № 274/7079/20
Провадження №1-кп/0274/298/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.09.2022 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
захисника ОСОБА_13 ,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, освіта середня - спеціальна, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
30.11.2019 близько 10 год 40 хв, ОСОБА_12 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2102» р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 , рухався по під`їзній дорозі, яка веде до гаражних кооперативів № 7 та № 11, в напрямку вул. Одеська в м. Бердичеві.
Порушення водієм ОСОБА_12 вимог п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо транспортної пригоди та її наслідками.
Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження, водій ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений вину визнав частково. Дав покази про те, що керуючи технічно справним автомобілем, їхав зі швидкістю 15-20 км/год з гаражного кооперативу в сторону «Дитячого світу» по другорядній дорозі. Дорога була грунтовою, розмітки не було. Потерпілий ОСОБА_10 , рухаючись на своєму автомобілі по головній дорозі, включив правий поворот, тому він зрозумів, що може їхати і спокійно почав виїжджати на перехрестя, після чого відчув удар. Автомобіль потерпілого в`їхав вліву сторону його автомобіля. Він втратив свідомість на якийсь час, потім його забрала швидка допомога. Після ДТП 15 днів перебував в реанімації. Вважає, що потерпілий створив аварійну обстановку, а свою вину визнає лише в тому, що неправильно сприйняв дії потерпілого. Цивільний позов визнає частково. Під час судових дебатів обвинувачений вину не визнав.
Потерпілий в судовому засіданні дав покази про те, що в день ДТП виїхав з дому та рухався зі швидкістю 50-55 км/год по вул. Одеській в сторону с. Терехове. Підїжджаючи до АЗС «Енерджи», вирішив обігнати камаз, який рухався попереду, включив лівий поворот та здійснив обгін. Обігнавши камаз, включив правий показчик повороту, щоб перелаштуватися на свою смугу дороги. За метрів 20-30 помітив автомобіль, який виїжджав із гаражів, з другорядної дороги на центр. Автомобіль обвинуваченого вилетів перед ним, в результаті чого сталася ДТП. Момент зіткнення відбувся до середини дороги. Після зіткнення він був у свідомості, сам вийшов з авто, оглянув його, показчики поворотів не горіли, постраждала передня права сторона. Викликав поліцію та швидку допомогу, оскільки обвинувачений був у тяжкому стані. Їх обох з обвинуваченим забрала швидка. В результаті ДТП він отримав тілесні ушкодження, а саме перелом ребер, через перенесений стрес у нього піднявся цукор в крові. Крім того, залишився без автомобіля, що позбавляє його можливості їздити в село. Обвинувачений шкоду не відшкодовував, не вибачався. Заявлений цивільний позов підтримує повністю. Щодо міри покарання поклався на розсуд суду, просив позбавити права керування обвинуваченого по максимуму на три роки.
Свідок ОСОБА_15 в суді показав, що восени 2019, зранку, годин 10.00-10.30, він їхав за кермом службового автомобіля по головній дорозі зі швидкістю 40-50 км/год, в його автомобілі перебував особовий склад в/ч, в якій він проходив службу. В районі заправки його обігнав жигуль червоного кольору на невеликій швидкості. Після обгону, жигуль перестроївся на його смугу і їхав 20-30 м від його автомобіля. При обгоні в червоному жигулі був увімкнений лівий показчик повороту, чи був увімкнений правий показчик, не бачив. На перехресті сталася ДТП, з другорядної дороги виїжджав теж жигуль та не надав переваги в русі червоному жигулю. Зіткнення сталося ближче до центра дороги на його полосі руху. Після того, як він зупинився, начальник штабу, який сидів з боку в його автомобілі, викликав швидку. В жигулях обвинуваченого заклинило двері, водій не виходив. А водій червоного жигуля ходив по вулиці місця ДТП.
В ході судового розгляду були досліджені письмові докази, надані прокурором на підтвердження вини обвинуваченого.
Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.11.2019 та схема до протоколу проведення огляду місця ДТП, яка мала місце 30.11.2019 в м. Бердичів на вулиці Одеська, перехрестя виїзду з Гаражного кооперативу, неподалік АЗС «Energy Plus», вул. Елінг, 8, з ілюстративною таблицею до нього;
Висновок експерта від 19.12.2019 № 3/1242 з ілюстративною таблицею до нього, відповідно з яким було встановлено, що на момент ДТП, робоча гальмова система автомобіля ВАЗ 2102, р/н НОМЕР_3 знаходилась в технічно працездатному стані, однак не відповідала вимогам п. 31.4.1.а) ПДР України. На момент ДТП рульове керування автомобіля ВАЗ 2102, р/н НОМЕР_3 знаходилося в технічно працездатному стані. На момент ДТП ходова частина автомобіля ВАЗ 2102, р/н НОМЕР_3 знаходилась в технічно працездатному стані, однак не відповідала вимогам п. 31.4.5.а) ПДР України. На момент огляду зовнішні світлові прилади автомобіля ВАЗ 2102, р/н НОМЕР_3 , знаходились в технічно непрацездатному стані, визначити в якому технічному стані знаходились зовнішні світлові прилади автомобіля ВАЗ 2102, р/н НОМЕР_3 , на момент ДТП не представилось можливим. В процесі дослідження технічного стану рульового керування наданого на дослідження автомобіля ВАЗ 2102, р/н НОМЕР_3 , не встановлено будь яких ознак технічного характеру, які б могли знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
В процесі дослідження технічного стану робочої гальмової системи і ходової частини автомобіля ВАЗ 2102, р/н НОМЕР_3 , встановлені невідповідності вимогам п. 31.4.1.а), п. 31.4.5.а), б) ПДР України, які можуть впливати на безпеку дорожнього руху. Відповісти на питання про причинний зв`язок між вказаними несправностями та виникненням ДТП в межах даної експертизи не представляється можливим. Дане питання може бути вирішене під час проведення судової експертизи механізму та обставин скоєння ДТП за експертною спеціальністю 0.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо транспортних пригод». Відповісти в якому технічному стані знаходились зовнішні світлові прилади наданого на дослідження автомобіля ВАЗ 2102, р/н НОМЕР_3 , на момент ДТП не представляється можливим.
Висновок експерта №806 від 10.12.2019, відповідно до якого у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: Закритої травми черевної порожнини, травматичного розриву селезінки. Спленектомії. Закритого поперечного перелому лівого стегна в середній третині зі зміщенням. Ран на лівій брові, на чолі та верхній повіці зліва, крововиливу на нижній повіці лівого ока. Тілесне ушкодження у вигляді: Закритої травми черевної порожнини, травматичного розриву селезінки. Спленектомії відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Тілесне ушкодження у вигляді закритого поперечного перелому лівого стегна в середній третині зі зміщенням відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, як такого, що викликає тривалий розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді : Ран на лівій брові, на чолі та верхній повіці зліва, крововиливу на нижній повіці лівого ока - відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Дані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, що можливо за обставин, вказаних у постанові. Давність отриманих тілесних ушкоджень не протирічить часу та обставинам подій вказаних у постанові. Будь яких даних в медичній карті стаціонарного хворого про наявність або відсутність етилового спирту в крові потерпілого не надано.
Висновок експерта №805 від 11.12.2019, відповідно до якого у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини. Переломів ребер 3-4 зліва. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я. Давність отриманих тілесних ушкоджень не протирічить часу та обставинам подій вказаних у постанові. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів. Будь яких даних про наявність або відсутність етилового спирту в крові потерпілого в медичній картці стаціонарного хворого не надано.
Протокол проведення слідчого експерименту від 18.12.2019 з участю свідка ОСОБА_15 та схема до нього;
Протокол проведення слідчого експерименту від 18.12.2019 з участю потерпілого ОСОБА_10 та схема до нього;
З технічної точки зору, в діях водія автомобіля ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_12 вбачається невідповідність технічним вимогам пунктів 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України. Причиною створення аварійної обстановки й виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах дорожнього руху, з технічної точки зору, слід вважати, технічно необгрунтовані дії водія автомобіля ВАЗ 2102, д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_12 , які суперечили технічним вимогам пунктів 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України.
Повідомлення Регіонального сервісного центру в Житомирській області ТСЦ № 1842 від 03.12.2019 № 1212, згідно якого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_4 категорії В,С, виданого 13.03.2018 ТСЦ № 1842;
Лист КНП «Бердичівська міська лікарня» БМР № 2208 від 27.12.2019 щодо перебування ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні хірургічному відділенні КНП «Бердичівська міська лікарня» БМР з 30.11.19 по 09.12.2019;
Довідка - розрахунок КНП «Бердичівська міська лікарня» БМР щодо вартості лікування ОСОБА_10 в хірургічному відділенні;
Лист Бердичівської ЦМЛ №2160 від 23.12.2019, 30.11.2019 об 11 год. 40 хв. ОСОБА_12 проведена експертиза на предмет вживання алкоголю. Результат - "Алкотест" - 0,00‰. Висновок : тверезий;
Лист Бердичівської ЦМЛ №2159 від 23.12.2019, 30.11.2019 об 11 год. 45 хв. ОСОБА_10 проведена експертиза на предмет вживання алкоголю. Результат - "Алкотест" - 0,00‰. Висновок : тверезий;
Дані копії карти виклику та виїзду швидкої медичної допомоги А від 30.11.2019, відповідно до якої прийнято повідомлення про ДТП, за адресою: Елінг АЗС. За результатами виїзду ОСОБА_10 діагностовано забій грудної клітини зліва;
Дані копії карти виклику та виїзду швидкої медичної допомоги А від 30.11.2019, відповідно до якої прийнято повідомлення про ДТП, за адресою: Елінг АЗС. За результатами виїзду ОСОБА_12 діагностовано забій грудної клітини, перелом лівого стегна і лівої гомілки, забійна рана чола зліва.
Наведені вище і досліджені судом докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення злочину) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень статей 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними.
У цій же постанові Об`єднана палата зазначила про те, що якщо стороною обвинувачення використано висновок експерта на підтвердження винуватості особи, саме цей висновок з детальним аналізом медичної документації має бути відкритий стороні захисту при виконанні вимог ст. 290 КПК України.
Зважаючи на статті 22, 290, 412 КПК України у їх взаємозв`язку, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону може бути не відкриття слідчими органами стороні захисту саме висновку експерта, що потягне за собою визнання його недопустимим доказом на підставі ст. 87 цього Кодексу. Висновки експерта відкриті захисту.
Як наслідок, суд вважає допустимим та належним доказом висновок судово-медичної експертизи № 805 від 11.12.2019, оскільки він отриманий у порядку, передбаченому КПК України, у відповідності до ст.242, 243 КПК України, складений уповноваженою особою, експертом маючим право проводити зазначене дослідження, попередженим про кримінальну відповідальність за ст .374, 375 КК України, у відповідності до ст.101,102 КПК України і згідно пояснень експерта, який проводив зазначену експертизу, вона проводилася на підставі наданої медичної документації та у відповідності до наказу Міністерства охорони здоров`я України № 6.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, як необережні дії, які виразились в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують чи обтяяжують покарання згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину.
Оцінюючи дані про особу винного, суд враховує його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, минуле, склад сім`ї.
ОСОБА_12 є молодого віку, неодружений, дітей на утриманні не має, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин вчиненого злочину, його наслідків, даних про особу винного, суд призначає покарання в межах санкції статті, за якою він визнається винним, а саме у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, із звільненням від відбування основного покарання із застосуванням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого в повному обсязі.
Згідно ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Згідно ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд вирішує питання чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
Відповідно ст.1192 ЦК України, суд задовольняє цивільний позов повністю або частково, якщо у судовому засіданні були доведені стороною обвинувачення та цивільним позивачем матеріально-правові підстави позову.
Потерпілим ОСОБА_10 заявлений цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а також витрат на правову допомогу.
При вирішення цивільного позову суд приходить до такого.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14.
Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. №4 передбачає, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Суд вважає, що позов ОСОБА_10 підлягає залишенню без розгляду в частині стягнення матеріальної шкоди, виходячи з наступного.
Згідно положень пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року (п. 16) відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, до участі у справі має бути залучена страхова організація (страховик), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.
Враховуючи, що ОСОБА_10 не було зазначено ані у позовній заяві, ані в судовому засіданні про страхову організацію, яка застрахувала цивільну відповідальність ОСОБА_12 , або про звільнення його від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою недопущення порушення прав та надання можливості звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в порядку цивільного судочинства, позов ОСОБА_10 в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає залишенню без розгляду.
Окрім того, потерпілим ОСОБА_10 не надано всіх доказів на підтвердження понесених ним витрат за доставку автомобіля на майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів заявлену суму в розмірі 1500 грн. Крім того, останнім не надано доказів і того, що він є власником вказаного транспортного засобу - автомобіля легкового «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , інших належних доказів того, що саме ОСОБА_10 має право на відповідній правовій підставі (інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) на отримання відшкодування за спричинену шкоду такому майну суду надано не було.
За таких обставин, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди суд залишає без розгляду.
Залишення позову без розгляду не перешкоджає потерпілому звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства.
Щодо вимоги ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_12 витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Положеннями ч.1 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Тому, з обвинуваченого ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_10 підлягають стягненню судові витрати в сумі 2000 грн.
Враховуючи ступінь душевних страждань, які зазнав ОСОБА_10 у зв`язку з спричиненням йому тілесних ушкоджень, ушкодженням автомобіля, зміну усталеного порядку життя у зв`язку з неможливістю користування транспортним засобом, суд приходить до висновку, що моральна шкода, заподіяна йому, відповідає розміру 5 000 грн, що, на переконання суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, з обвинуваченого підлягає стягненню на користь ОСОБА_10 моральна шкода у розмірі 5 000 грн.
В решті частини позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки потерпілим не надано доказів в обгрунтування заявленого розміру спричиненої шкоди.
Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого в прибуток держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 6123,24 грн.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_12 матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_12 моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування витрат на отримання правової допомоги 2000 (дві тисячі) грн.
Стягнути з ОСОБА_12 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 6123 (шість тисяч сто двадцять три) грн. 24 коп.
Речові докази:
- автомобіль марки «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_3 , який зберігається на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів УЛМТЗ ГУНП в Житомирській області - повернути ОСОБА_12 ;
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1