Справа №690/539/21
Провадження №1-кп/690/129/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2022 року м. Ватутіне
Ватутінський міський суд Черкаської області
в складі: головуючого cудді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ватутіне, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000554 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 серпня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне, Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
обвинувачений ОСОБА_3 04.07.2021 близько 04:00 години, знаходячись неподалік магазину «Меридіан» за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно завдав ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого потерпілий упав на землю. ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, наніс останньому численну кількість ударів руками та ногами по тулубу, голові та обличчю.

В результаті нанесених ОСОБА_8 ударів, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми у вигляді перелому медіальної і нижньої стінки правої очниці, перелому стінок гранчастого лабіринту решітчастої (комірчастої) кістки справа, перелому носової кістки справа та струсу головного мозку і гематоми правого ока із його субкон`юктивальним крововиливом.

Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 вину свою визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 04.07.2021 близько 04:00 години по вул. Ювілейна в м. Ватутіне, Черкаської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, він завдав ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого потерпілий упав на землю, а також наніс декілька ударів руками та ногами по тулубу, голові та обличчю. Причиною раптово виниклих неприязних відносин стало те, що потерпілий сів за кермо чужого автомобіля в стані алкогольного сп`яніння та керував ним, а в автомобілі перебувала його дівчина.

Описаних в обвинувальному акті тілесних ушкоджень на потерпілому він не бачив, оскільки останній приходив до нього до дому на наступний день та нічого з цього приводу йому не казав. Можливість виникнення таких ушкоджень від його дій він не заперечує.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, які вважають, що вказане кримінальне провадження доцільно розглянути відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого та ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.
Також суд роз`яснив, що учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані стороною обвинувачення докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення доведене.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При визначенні та призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Суд при призначенні покарання обвинуваченому враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині, надав покази, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Особа обвинуваченого ОСОБА_3 характеризується посереньо.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд приймає до уваги суспільну небезпеку, ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а також враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, визнання вини та відношення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, думку сторони обвинувачення, потерпілого та його представника, а також думку захисника обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі та вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України вважаючи, що саме ця міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою для його виправлення та перевиховання і попередження вчинення ним нових злочинів та надасть можливість останньому довести розуміння своїх протиправних дій та своє виправлення.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються також підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Статтею 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
До початку судового розгляду по суті потерпілий ОСОБА_7 заявив цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 83 305 грн. 51 коп. та моральної шкоди в розмірі - 100 000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 безумовно визнали наявність заподіяння обвинуваченим потерпілому як матеріальної так моральної шкоди, однак цивільний позов визнали частково на суму 54200 грн. заподіяної матеріальної шкоди. Часткове визнання цивільного позову мотивували тим, що цивільним позивачем не в повній мірі підтверджені заявлені вимоги належними та допустимими доказами, особливо розмір заподіяної моральної шкоди.
Вирішуючи питання про правові підстави для задоволення позову суд враховує положення ч.1 ст. 1166 ЦК України.
Цивільний позивач ОСОБА_9 просить суд стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди втрачений місячний заробіток за липень місяць 2021 року за місцем свого працевлаштування в розмірі 29105 грн. 02 коп., 6596 грн. 49 коп. витрати на лікування, 34140 грн. 00 коп. витрати для проведення необхідного оперативного втручання (операція), 13464 грн. 00 копійок витрати для необхідного санаторно-курортного лікування, а всього 83305 грн. 51 коп..
Розмір завданої потерпілому матеріальної шкоди протиправними діями ОСОБА_3 підтверджується копіями документів, доданими до даного позову та які є наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженні судом (а.с.49-65).
В обґрунтування понесення ним моральної шкоди зазначив, що зазнав душевних страждань у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, неможливість декілька місяців поспіль нормально жити через численні синці та подряпини, головні болі, запаморочення, душевні страждання і переживання, втрати займатись активним діловим життям, повноцінно спілкуватись із сім`єю, рідними, близькими та друзями. Мало місце приниження честі та гідності, а також його ділової репутації, адже він за місцем роботи обіймає керівну посаду і поява його у такому вигляді негативно вплинуло на його авторитет та відносини в колективі. В зв`язку з чим розмір моральної шкоди оцінює в розмірі 100000 грн. 00 коп..
А також цивільний позивач ОСОБА_7 просив суд вирішити питання розподілу понесених судових витрат.
Вимогами ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ст.82 ЦПК України).
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз`яснено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.
Встановлення Законом обов`язку відшкодувати моральну шкоду є засобом реалізації потерпілим гарантованого державою усім громадянам забезпечення прав.
З огляду на викладене суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди, з урахуванням часткового визнання його ОСОБА_3 та підтвердженням встановленими обставинами кримінального правопорушення, а також сукупністю наданих та досліджених судом доказів з урахуванням вимог розумності та справедливості підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На виконання вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України цивільним позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та надано квитанцію про сплату адвокатських послуг та суму 8000 грн.

А тому, суд вважає за необхідним стягнути з обвинуваченого та користь потерпілого понесені судові витрати на вказану суму.

В даному кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Підстав для обрання ОСОБА_3 міри запобіжного заходу немає.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ватутінським МВ УМВС України у Черкаській області 30 травня 2012 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Чернівецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 04 квітня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 матеріальну шкоду в розмірі 83 305 грн. 51 коп., моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 8000 грн. 00 коп., а всього 121 305 (сто двадцять одну тисячу триста п`ять) грн. 51 коп..
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Вирок суду може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду, через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку невідкладно вручається прокурору та обвинуваченому.

Головуючий ОСОБА_1