Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002645 щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Замглай Ріпкінського району Чернігівської області,

громадянина України, без зареєстрованого місця проживання,

що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12.03.2021 ОСОБА_10 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цим же вироком частково задоволено цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 140 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_7 140 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди і 144 790 грн 10 коп у рахунок відшкодування майнової шкоди.

У задоволенні позовних вимог потерпілих до ПрАТ Страхова компанія ЮНІВЕС відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд ухвалив вирок, який ґрунтується на недопустимих доказах, що свідчить про упереджене ставлення до обвинуваченого.

Так, дані в рапорті інспектора УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_11 є недопустимим доказом, оскільки рапорт не є процесуальним джерелом доказів у розумінні ч.2 ст.84, ст.103 КПК України.

Листи КП Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району та КП Київдорсервіс від 27.03.2017, відповідь Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва від 31.03.2017, як вважає захисник, не містять жодних обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Разом з тим, з відповіді випливає, що потерпілі та свідок ОСОБА_12 каретами швидкої допомоги були відправлені до медичних закладів і під час огляду місця події присутніми не були.

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.03.2017 складений старшим слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 , участь в огляді також брав слідчий Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 , який склав схему пригоди. Захисник звертає увагу, що ОСОБА_15 і ОСОБА_14 не включені в групу слідчих у цьому кримінальному провадженні, що вбачається з витягу з ЄРДР та постанови про створення групи слідчих, і за приписами КПК України та Закону України Про Національну поліцію повноваження ОСОБА_14 поширюються виключно на Оболонський район м. Києва. Зважаючи на те, що згідно з ст.105 КПК України схема пригоди є додатком до протоколу, а не самостійним процесуальним джерелом доказів, вона складена неуповноваженою особою і є недопустимим доказом.

Аналізуючи відомості в цьому протоколі, захисник вказує, що у графі 17 Розташування транспортних засобів на місці події зазначено про огляд трьох транспортних засобів BMW 318 д/н НОМЕР_1 , Hyundai Elantra д/н НОМЕР_2 , Citroen Jumper д/н НОМЕР_3 . У графі 27 Вилучені речі і документи (спосіб їх ідентифікації) міститься інформація про вилучення відеореєстратора Aspiring GT9 з карткою пам`яті Transcend 32 Gb micro D240473197 (9181FG09DD2). Однак відомості про те, з якого транспортного засобу чи засобів вилучено ці речі, які вимірювальні прилади використовувалися слідчим під час проведення огляду місця події, відсутні, що унеможливлює перевірку зафіксованих у протоколі даних. Очевидним є і те, що слідчий проникав у салони автомобілів, перевіряючи завантаження, гальмівну систему шляхом натискання на педаль гальма та під час вилучення відеореєстратора. При проведенні експертиз експертами також оглядалися автомобілі BMW 318, Hyundai Elantra, в тому числі моторні відсіки та салони, що свідчить про те, що відбулося проникнення до вказаних транспортних засобів та їх використання. Враховуючи те, що згідно з ч.2 ст.237 КПК України огляд володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, захисник, посилаючись на приписи ст.ст.233, 234, 237 КПК України, висновки в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 159/451/16-к, підсумовує, що будь-яке проникнення без ухвали слідчого судді та за відсутності добровільної згоди власника є незаконним, а тому на підставі п.1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний був визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов, і визнати дані в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та висновках експертів № 12-1/557 від 14.04.2017, № 12-1/543 від 18.04.2017, № 12-1/569 від 31.05.2017 недопустимими доказами. Крім того, всі без виключення висновки експертів, долучені прокурором, вважає недопустимими доказами, оскільки вони є похідними від протоколу огляду в силу доктрини плодів отруйного дерева відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, висновки № 5666/12684/17-52 від 12.07.2017, № 12-1/1190 від 25.07.2017.

Додатковими підставами для визнання недопустимими висновків експертів № 5666/12684/17-52 від 12.07.2017, № 12-1/1190 від 25.07.2017, на думку захисника, є і те, що в них містяться посилання на показання ОСОБА_10 , допитаного як свідка під час досудового розслідування, який надалі був визнаний підозрюваним та обвинуваченим у цьому кримінальному провадження, оскільки ці показання згідно з п.1 ч.3 ст.87, ч.4 ст.87 КПК України є недопустимим доказом.

Вказує захисник і на недопустимість висновків судово-медичної експертизи № 675/Е від 31.05.2017, № 676/Е від 14.06.2017, оскільки документи, які були предметом дослідження експертів і містять відомості, які становлять лікарську таємницю, отримані не в порядку тимчасового доступу до речей і документів, тобто не на підставі ухвали слідчого судді, як це передбачено ст.ст.159, 160, 163-165 КПК України. При цьому зауважує, що обов`язковість зберігання медичних карток амбулаторного хворого, стаціонарного хворого та карток хворого стаціонару поліклініки та стаціонару вдома саме у закладах охорони здоров`я, а не у пацієнтів, закріплена у Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженому наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України № 41 від 20.07.1998. Отже, доступ до медичних карток стаціонарних хворих повинен здійснюватись виключно на підставі ухвали слідчого судді, а не на підставі заяви чи дозволу у будь-якій іншій формі самого хворого.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_10 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, за наступних обставин.

11 березня 2017 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем BMW 318 д/н НОМЕР_1 , рухаючись у крайній правій смузі проїзної частини просп. Повітрофлотського зі сторони Жулянського шляхопроводу в напрямку вул. Волинської в м. Києві, поділеної на дві смуги для руху в кожному напрямку, грубо порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 б, д, 10.1, 12.9 б Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Порушення ОСОБА_10 вказаних вимог ПДР виразилося в тому, що під час руху з мінімально встановленою швидкістю приблизно 60.4...64.6 км/год. він був неуважним, неправильно відреагував на зміну дорожньої обстановки, не переконався у безпечності та почав виконувати маневр перестроювання з крайньої правої смуги в крайню ліву, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Hyundai Elantra д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався паралельно йому в крайній лівій смузі. В свою чергу, ОСОБА_6 наслідок вказаного зіткнення, втративши контроль над автомобілем Hyundai Elantra д/н НОМЕР_2 та продовжуючи рух, виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем Citroen Jumper д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_12 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Hyundai Elantra ОСОБА_6 і пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_7 отримали комплекс тілесних ушкоджень, у тому числі ОСОБА_6 закриту травму хребта у виді перелому бокової маси тіла 2-го шийного хребця зліва, а ОСОБА_7 закриту травму шийного відділу хребта у виді перелому обох дужок 2-го шийного хребця без зміщення уламків, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Під час судового провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 відмовився давати показання, що згідно з ст.63 Конституції України є його правом.

Водночас, та обставина, що 11 березня 2017 року близько 13 години 30 хвилин на просп. Повітрофлотському в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW 318, яким керував ОСОБА_10 , автомобіля Hyundai Elantra під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля Citroen Jumper під керуванням ОСОБА_12 , в апеляційній скарзі не оспорюється.

На переконання колегії суддів, доводи сторони захисту про відсутність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення є неспроможними, оскільки висновки суду першої інстанції про протилежне підтверджуються сукупністю наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

Такими доказами є фактичні дані, які містяться в показаннях потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що повертався з дружиною зі Столичного ринку, керуючи автомобілем Hyundai Elantra. Під час руху по просп. Повітрофлотському в лівій смузі несподівано відчув удар у праву передню частину свого автомобіля, від якого його відкинуло на смугу зустрічного руху та розкрутило. Назустріч рухався автомобіль Citroen, з яким також відбулося зіткнення. Від удару він втратив свідомість і прийшов до тями лише в автомобілі швидкої допомоги. Внаслідок ДТП він отримав переломи, які були визнані тяжкими тілесними ушкодженнями.

Потерпіла ОСОБА_7 показала, що разом з чоловіком ( ОСОБА_6 ) їхала в автомобілі Hyundai по просп. Повітрофлотському в лівій смузі. З правої сторони з`явився білий автомобіль BMW, який вдарив їх автомобіль у праву передню частину, від чого їх викинуло на смугу зустрічного руху, по якій рухався зелений Citroen, з яким відбулося зіткнення. Після зіткнення люди почали витягувати їх з автомобіля. Вона лягла на землю та чекала на швидку допомогу.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_12 він керував автомобілем Citroen зеленого кольору і рухався в крайній лівій смузі в сторону Жулянського мосту. Назустріч рухалися автомобілі BMW та Hyundai, які зіткнулися. Від цього Hyundai вилетів на нього, тобто виїхав на його смугу, оскільки BMW витиснув його. Все відбулося швидко і часу уникнути зіткнення не було. Після цього він втратив свідомість.

Свідок ОСОБА_16 показав, що рухався по просп. Повітрофлотському в напрямку аеропорту Жуляни. Перед ним з невеликою швидкістю рухався автомобіль Сitroen, а назустріч по своїй смузі автомобіль Hyundai Elantra, який вдарив автомобіль Сitroen від удару іншого автомобіля. Після ДТП він допомагав водію автомобіля Сitroen. На місці пригоди бачив автомобіль BMW, на якому був слід від автомобіля Hyundai Elantra.

Свідок ОСОБА_17 показав, що рухався в сторону Жулян, коли його обігнав автомобіль Hyundai. Автомобіль BMW також випередив його приблизно на 150 м на великий швидкості. Уникаючи зіткнення з автомобілем Hyundai, водій автомобіля BMW різко взяв праворуч, від чого втратив керування, автомобіль розвернувся і вдарив автомобіль Hyundai. Від удару Hyundai викинуло на смугу зустрічного руху, по якій рухався автомобіль Сitroen, і відбулося лобове зіткнення. В автомобілі Сitroen був один чоловік, в автомобілі Hyundai чоловік та жінка. Люди витягли їх та викликали швидку.

Ці показання суд першої інстанції правильно поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони узгоджуються між собою та з іншими доказами, якими суд мотивував свої висновки, а саме, даними, що містяться в:

- рапорті інспектора УПП у м. Києві ДПП від 11.03.2017, який доповідає, що 11.03.2017 о 13 годині 30 хвилин під час несення служби екіпажем 0907 було отримано виклик про ДТП з потерпілими. По прибуттю було виявлено автомобілі Citroen Jumper д/н НОМЕР_3 , Hyundai Elantra д/н НОМЕР_2 , BMW 318 д/н НОМЕР_1 . Водіїв автомобілів Citroen Jumper та Hyundai Elantra разом з пасажиром останнього було госпіталізовано, водій автомобіля BMW 318 залишився на місці без пошкоджень (т.1 а.с.98);

- протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.03.2017 з додатками схемою пригоди та фототаблицею, яким зафіксовано, що на просп. Повітрофлотському (напроти території аеропорту Жуляни) мала місце ДТП за участю вказаних раніше автомобілів, зафіксовано пошкодження лівої частини в автомобілі BMW 318, передньої та правої частин в автомобілі Hyundai Elantra, передньої та лівої частини в автомобілі Citroen Jumper, а також кінцеве розташування транспортних засобів після зіткнення, сліди юзу автомобіля BMW 318, які починаються від крайньої лівої смуги по ходу його руху, в якій рухався автомобіль Hyundai Elantra (т.1 а.с.99-109);

- листі КП Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва № 767 від 27.03.2017, листі КП Київдорсервіс № від 27.03.2017 з інформацією про дорожню розмітку та дорожні знаки на ділянці дороги, де сталася ДТП, не проведення дорожніх робіт станом на 11.03.2017 (т.1 а.с.113-118);

- відповіді на запит Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва № 769/Б від 31.03.2017 з додатками копіями карт виїзду швидкої медичної допомоги, які містять інформацію про виклики екстреної (швидкої) медичної допомоги на місце пригоди, зокрема, час, номери абонентів, прізвища постраждалих (т.1 а.с.120-122);

- висновку експерта № 12-1/557 від 14.04.2017, згідно з яким на момент огляду автомобіля BMW 318 д/н НОМЕР_1 несправностей технічного стану гальмівної системи, рульового керування та ходової частини не виявлено (т.1 а.с.125-129);

- висновку експерта № 12-1/543 від 18.04.2017, згідно з яким на момент огляду автомобіля Hyundai Elantra д/н НОМЕР_2 виявлені несправності технічного стану ходової частини, які виникли в процесі ДТП (т.1 а.с.143-154);

- висновку експертів за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 5666/12684/17-52 від 12.07.2017, згідно з яким взаємні розташування автомобілів на момент первинних контактів були наступними: автомобілі Hyundai Elantra і BMW 318 первинно контактувала права переднє-бокова частина автомобіля Hyundai Elantra з серединою лівої бічної частини автомобіля BMW 318; автомобілі Hyundai Elantra і Citroen Jumper первинно контактувала права передня частина автомобіля Hyundai Elantra з лівою передньою частиною автомобіля Citroen Jumper (т.1 а.с.158-164);

- висновку експерта № 12-1/569 від 31.05.2017, згідно з яким в момент первинного контакту транспортні засоби взаємодіяли між собою такими частинами: автомобіль BMW 318 контактував лівою бічною частиною, а саме, лівими передніми та задніми дверцятами з правою бічною частиною автомобіля Hyundai Elantra, а саме, переднім правим колесом та передніми правими дверцятами і крилом. Місце зіткнення автомобілів Hyundai Elantra та BMW 318 знаходиться в повздовжньому напрямку перед початком слідів бокового юзу, позначених в схемі номером 4, а в поперечному напрямку ближче до лівого краю (в лівій смузі) проїзної частини просп. Повітрофлотського, призначеної для руху зі сторони Кільцевої дороги в напрямку вул. Ернста. В момент первинного контакту транспортні засоби взаємодіяли між собою такими частинами: автомобіль Citroen Jumper контактував передньою частиною, здебільшого лівим переднім кутом, з передньою частиною автомобіля Hyundai Elantra, здебільшого правим переднім кутом. Місце зіткнення автомобілів Hyundai Elantra та Citroen Jumper знаходиться в районі кінцевого розташування транспортних засобів, тобто на проїзній частині просп. Повітрофлотського, призначеній для руху зі сторони вул. Ернста в напрямку Кільцевої дороги. Розрахункова швидкість руху автомобіля BMW-318, яка відповідає слідам бокового юзу, становить 60.4…64.6 км/год. (т.1 а.с.168-183);

- висновку експерта № 675/Е від 31.05.2017, у відповідності з яким при зверненні за медичною допомогою 11.03.2017 о 13 год. 42 хв. у ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку, забійної рани лобно-скроневої ділянки; закрита травма хребта у виді перелому бокової маси тіла 2-го шийного хребця зліва; закрита травма грудної клітки у вигляді забою нижньої частки правої легені, переломів 1-3 ребер справа, перелому тіла лопатки справа; закрита травма лівого колінного суглоба у виді внутрішнє-суглобового перелому епіфіза великогомілкової кістки та перелому верхньої третини малогомілкової кістки, підшкірної гематоми у верхній третині лівої гомілки, забійної рани передньої поверхні лівого колінного суглоба. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень свідчать про те, що вони спричинені дією тупого предмету(ів), могли утворитись 11.03.2017 при транспортній травмі (травма салону автомобіля, що рухався, при зіткненні його з перешкодою). Закрита травма хребта відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя). Закриті травми грудної клітки та лівого колінного суглоба відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Закрита черепно-мозкова травма відноситься до легкого тілесного ушкодження (т.1 а.с.240-247);

- висновку експерта № 676/Е від 14.06.2017, у відповідності з яким дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_7 свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою 11.03.2017 о 13 год. 41 хв. у неї мали місце такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку, саден м`яких тканин голови; закрита травма шийного відділу хребта у виді перелому обох дужок 2-го шийного хребця без зміщення уламків; закрита травма грудної клітки у виді переломів 1-5 ребер зліва по передній та середнє-аксилярній лініям, перелому 2-го ребра справа, перелому середньої третини рукоятки грудини, забою обох легень в нижніх долях, підшкірної гематоми в ділянці грудини. Закрита травма шийного відділу хребта відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Закрита травма грудної клітки відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Закрита черепно-мозкова травма відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу (т.1 а.с.248-254);

- висновку експерта № 12-1/1190 від 25.07.2017, згідно з яким в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля BMW 318 ОСОБА_10 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам п.п.10.1, 12.9 б ПДР. В діях водіїв автомобілів Hyundai Elantra, Citroen Jumper ОСОБА_6 і ОСОБА_12 невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР України не вбачається. Причиною зіткнення автомобілів BMW 318 та Hyundai Elantra з технічної точки зору є невідповідність дій водія автомобіля BMW 318 ОСОБА_10 вимогам п.10.1 ПДР (т.2 а.с.12-24).

Згідно з ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Всупереч доводам захисника рапорт інспектора УПП у м. Києві ДПП від 11.03.2017 відповідає вимогам, які передбачені ст.99 КПК України для документів, він містить відомості про зіткнення транспортних засобів, водіїв, госпіталізацію потерпілих та свідка, тобто відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також встановлені інспектором обставини були підставою для виклику слідчо-оперативної групи, яка в подальшому складала протокол огляду місця ДТП з відповідними додатками.

А тому підстав вважати, що дані у цьому документі є недопустимими доказами, немає.

Лист КП Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва № 767 від 27.03.2017, лист КП Київдорсервіс № від 27.03.2017 з інформацією про дорожню розмітку та дорожні знаки на ділянці дороги, де сталася ДТП, в сукупності з іншими доказами були предметом дослідження експертами з метою встановлення обставин і механізму ДТП.

Відповідь на запит Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва № 769/Б від 31.03.2017 містить, серед іншого, інформацію про госпіталізацію потерпілих та свідка з тілесними ушкодженнями з місця ДТП.

Ці докази враховувалися судом не окремо один від одного, а в сукупності, у зв`язку з чим посилання захисника на те, що вони не містять жодних обставин, що підлягають доказуванню, не відповідають дійсності.

Позиція сторони захисту про недопустимість наданих стороною обвинувачення документів та висновків експертів була предметом ретельної перевірки суду першої інстанції, який дійшов висновку про її необґрунтованість. Колегія суддів погоджується з цим і вважає, що, покладаючи в основу вироку вказані раніше докази, порушень вимог кримінального процесуального закону судом допущено не було.

Доводи захисника про недопустимість протоколу огляду місця ДТП від 11.03.2017, оскільки протокол та додатки до нього складені неуповноваженими слідчими, а транспортні засоби оглядалися з проникненням в них без ухвали слідчого судді, не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно з ч.3 ст.214 КПК огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

Як вбачається з матеріалів справи, на місце ДТП екіпаж УПП у м. Києві ДПП викликав слідчо-оперативну групу. Огляд місця дорожньо-транспортної пригоди проводився з 15 год. 10 хв. до 17 год. 11.03.2017 старшим слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_18 за участю слідчого Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, що повністю узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону.

Враховуючи те, що відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР 12.03.2017, то відсутність прізвищ слідчих у витягу з ЄРДР та невключення їх у подальшому в групу слідчих не свідчить про те, що огляд проведено неуповноваженими особами, і не може мати наслідком визнання даних у протоколі огляду недопустимими доказами.

Крім того, згідно з ч.1 ст.13 Закону України Про національну поліцію систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Згідно з ч.1 ст.15 цього Закону територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Оболонське УП ГУНП у м. Києві відноситься до територіального органу поліції в місті Києві, а тому висновки захисника з посиланням на вказані норми, що повноваження слідчого ОСОБА_14 поширюються виключно на Оболонський район м. Києва, є його суб`єктивним трактуванням норми права.

Створення слідчо-оперативних груп та організація їх діяльності передбачені Інструкцією з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженою наказом МВС України № 940 від 22.10.2012, яка була чинна на час вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий ОСОБА_14 діяв у складі слідчо-оперативної групи, а тому наявність у нього повноважень на огляд місця дорожньо-транспортної пригоди та складання процесуальних документів, а саме, схеми пригоди, не викликає жодних сумнівів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Під час огляду місця ДТП першочергово оглядалася ділянка дороги, де відбулося зіткнення транспортних засобів, та автомобілі BMW 318, Hyundai Elantra, Citroen Jumper на предмет наявності та локалізації зовнішніх пошкоджень.

Метою огляду була фіксація слідів кримінального правопорушення шляхом візуального обстеження транспортних засобів як предметів, що зберегли на собі його сліди. Крім того, транспортний засіб, порушення правил керування яким призвело до заподіяння фізичної шкоди потерпілим, є знаряддям вчинення злочину в сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, з`ясування технічного стану якого якомога швидше після ДТП, до переміщення його з місця події чи отримання доступу до його керування будь-якою особою може призвести до неможливості вирішення завдань кримінального провадження.

Не приймаючи до уваги доводи сторони захисту, суд у вироку в цілому правильно зазначив, що зі змісту протоколу не випливає, що слідчий проникав у салон автомобіля BMW 318.

Що ж стосується перевірки роботи гальмівної системи транспортних засобів, то в цій частині огляд здійснений суто з метою з`ясування та фіксації технічного стану, в якому перебуває знаряддя вчинення злочину, пошкоджень та характерних ознак транспортного засобу після ДТП, слідової інформації про обставини події на ньому, стан його окремих вузлів, агрегатів та органів керування безпосередньо після ДТП. Оскільки такий огляд відбувається без вилучення будь-яких предметів та не з метою їх відшукання, то істотно відрізняється від тих оглядів транспортного засобу, проведення яких вимагає дотримання підстав та правил, передбачених ст.ст.233, 234, 237 КПК України.

В даному конкретному випадку огляду автомобілів не притаманні ознаки примусової слідчої дії, що порушує недоторканність іншого володіння особи (транспортного засобу), а тому він не потребує дозволу слідчого судді.

Дійсно, в одному з транспортних засобів було вилучено відеореєстратор, що б могло потребувати дозволу володільця цього транспортного засобу або слідчого судді, але тільки у випадку використання даних у відеореєстраторі як доказу, чого здійснено не було.

Стосовно посилань захисника на постанову Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 159/451/16-к слід зауважити, що, як зазначено в цьому рішенні, якщо подія, з приводу якої проводиться огляд, відбулась у житлі чи іншому володінні особи, на проведення такого огляду місця події поширюються вимоги, передбачені ст.30 Конституції України та відповідними положеннями ст.ст.13, 233, 233, 234, 237 КПК України. Огляд автомобіля не можна вважати оглядом місця події, оскільки події, що стали предметом розслідування, відбувалися в автомобілі BMW, що належав потерпілому.

Обставини у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 не є подібними з огляду на те, що місцем події є ділянка проїзної частини, де відбулася дорожньо-транспортна пригода, а не автомобілі, за участю яких сталася пригода.

А відтак, будь-які підстави для визнання недопустимим доказом даних у протоколі огляду місця ДТП та додатках до нього відсутні.

Враховуючи те, що основним завданням проведених у кримінальному провадженні автотехнічних експертиз було установлення несправностей транспортних засобів автомобілів BMW 318 та Hyundai Elantra, огляду в процесі дослідження експертами вузлів та деталей гальмівної системи, рульового керування, ходової частини, а так само дорожнім випробуванням автомобіля BMW 318 знову ж таки не були притаманні ознаки обшуку. Отже, твердження захисника про істотні порушення прав людини і основоположних свобод та, як наслідок, недопустимість висновків експертів № 12-1/557 від 14.04.2017, № 12-1/543 18.04.2017, а висновку судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 5666/12684/17-52 від 12.07.2017 ще й тому, що він нібито є похідним від протоколу огляду місця ДТП, є безпідставними. При проведенні транспортно-трасологічної експертизи № 12-1/569 від 31.05.2017 експерт досліджував виключно зовнішні ушкодження автомобілів BMW 318 та Hyundai Elantra, у зв`язку з чим проникнення до цих транспортних засобів не відбувалося, взагалі.

До того ж, суд першої інстанції врахував, що після огляду місця ДТП автомобіль BMW 318 був отриманий під зберігальну розписку ОСОБА_10 , а тому фізично не міг бути оглянутий при проведенні експертизи без його згоди.

Призначаючи у кримінальному провадженні автотехнічну і транспортно-трасологічну експертизи, слідчий у постановах у вихідних даних, серед іншого, виклав показання допитаного як свідка ОСОБА_10 .

Як вбачається з дослідницької частини висновку судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 5666/12684/17-52 від 12.07.2017, ці показання ОСОБА_10 , а так само показання інших свідків експертами не досліджувалися, а досліджувалися лише пошкодження транспортних засобів та протокол огляду місця ДТП.

При проведенні судової автотехнічної експертизи експерт у висновку № 12-1/1190 від 25.07.2017 досліджував всі матеріали кримінального провадження, однак підстави для визнання цього доказу недопустимим відсутні.

Згідно з п.1 ч.3 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка вже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

У кримінальному провадженні відсутні відомості, коли саме ОСОБА_10 допитувався як свідок в ході досудового розслідування, однак вже станом на 16.03.2017 протокол його допиту був складений, оскільки у постанові слідчого про призначення трасологічної експертизи від 16.03.2017 містяться посилання на його показання (т.1 а.с.155-156). Лише після проведення низки експертиз 26.07.2017, тобто більше ніж через 4 місяці з`явилися достатні докази і ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Оскільки на час отримання показань не існувало об`єктивних даних, що ОСОБА_10 буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, і ці показання надавалися разом з іншими доказами в справі виключно як вихідні дані для цілей експертизи, посилання захисника на недопустимість висновку експерта № 12-1/1190 від 25.07.2017 безпідставні.

Не погоджується колегія суддів і з твердженнями про недопустимість висновків судово-медичної експертизи № 675/Е від 31.05.2017, № 676/Е від 14.06.2017.

На дослідження експертам надавалися, серед іншого, медична карта стаціонарного хворого № 1009/310 Київської міської клінічної лікарні № 7, медична карта стаціонарного хворого № 25251/101326/459 Київської обласної клінічної лікарні, рентген-, СКТ і МРТ знімки ОСОБА_6 , медична карта стаціонарного хворого № 1010/310 Київської міської клінічної лікарні № 7, медична карта стаціонарного хворого № 101327/458 Київської обласної клінічної лікарні, рентгенограми, КТ і МРТ знімки ОСОБА_7 .

Як слушно вказує захисник, у відповідності з вимогами ч.2 ст.159, п.2 ч.1 ст.162 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, і до яких належать відомості, які можуть становити лікарську таємницю, здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду за наслідками розгляду відповідного клопотання слідчого, з яким останній не звертався.

Між тим, надання цих документів слідчим на дослідження експертам лише сприяло виконанню завдань кримінального провадження, якими є охорона законних інтересів учасників кримінального провадження, у даному випадку потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в суді апеляційної інстанції підтвердили, що такими діями слідчого їхні права порушено не було. Ніяким чином це не порушило і не могло порушити права обвинуваченого, оскільки документи не стосуються стану його здоров`я.

Відтак, підстав вважати, що висновки експертів здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод потерпілих і визнавати їх недопустимими доказами, немає.

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим тяжке тілесне ушкодження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Ухвалюючи вирок, суд навів докладні мотиви прийнятого рішення за наслідками розгляду цивільного позову потерпілих. Зокрема, суд врахував, що між ОСОБА_19 , ОСОБА_7 і ПрАТ Страхова компанія ЮНІВЕС були укладені угоди про виплату страхового відшкодування, що всі узгоджені суми були виплачені, а тому відмовив у задоволенні позовних вимог до страховика. Також суд стягнув з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду, яка складається з вартості належного їй та знищеного автомобіля Hyundai Elantra д/н НОМЕР_2 та витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи, у розмірі, що перевищує страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК/2477556 від 25.11.2016, та на користь кожного з потерпілих моральну шкоду, розмір якої відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Призначене ОСОБА_10 покарання за своїм видом та розміром відповідає вимогам ст.65 КК України, зокрема, суд врахував ступінь тяжкості злочину, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Правильними є і висновки про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому суд звільнив його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, про що у вироку навів відповідні мотиви.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстави для його скасування із закриттям кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, як про це порушується питання в апеляційній скарзі захисника, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2021 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3