У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 221 000 300 005 81 від 13 березня 2022 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01.08.2022 у кримінальному провадженні № 120 221 000 300 005 81 від 13.03.2022 ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.09.2022.
Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені тяжких та особливо тяжких злочинів, та зважаючи на міру покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, та те, що ОСОБА_6 не має постійного місця проживання, знайомий з потерпілими і свідками у кримінальному провадженні, на яких може незаконно впливати та може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - тому саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виконання ним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим, суд і дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду від 01.08.2022 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці - до 29.09.2022 включно та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_5 вказує, що під час підготовчого судового засідання, у відповідності вимог установлених ч. 3 ст. 315 КПК України, з урахуванням Рішення Конституційною Суду України від 23.11.2017 № 1-р/2017 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. У даному ж випадку суд не обрав запобіжний захід, а продовжив його, що є порушенням норм КПК України.

Захисник ОСОБА_5 звертає увагу, що саме клопотання було надано до суду з порушенням вимоги ст. 184 КПК України та ч. 3 ст. 315 КПК України. А саме п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України регламентує посилання у клопотанні на один або кілька ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, п.п. 5, 6 та 7 ч. 1 ст. 184 КПК України, також ч. 3 ст. 184 КПК України, що до клопотання мають додаються копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, - чого зроблено не було.

Також захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 зазначає, що повідомлення про підозру, врученої ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України, не розкриває подій, які вчинив обвинувачений, тобто є неконкретним, а тому не зрозуміло чим керувалась колегія суддів, роблячи висновок про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 .

Крім того, в пред`явленому обвинуваченні відсутня конкретизація діянь обвинуваченим, що характеризують об`єктивну сторону злочину та обставин виникнення умислу, мотиву, мети злочину, що характеризують його суб`єктивну сторону, що є обов`язковими елементами предмета доказування відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання про його участь у провадженні не заявляв.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали за апеляційною скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступним.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження у порядку ст. 422-1 КПК України з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги.

Як убачається з досліджуваних матеріалів, в провадження Деснянського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 221 000 300 005 81 від 13.03.2022 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 01.08.2022 прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки закінчити судовий розгляд до спливу застосованого до нього запобіжного заходу не представляється можливим, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до нього вказаного запобіжного заходу не зменшилися і не відпали.

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення прокурора, який вважав за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, пояснення представника потерпілих, який не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, пояснення захисника і обвинуваченого, які заперечували щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому, зважаючи на те, що таке питання під час підготовчого судового розгляду не вирішується, дійшов висновку про необхідність продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , з правильністю чого погоджується і колегія суддів, з огляду на таке.

Як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.

Розглядаючи у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, викладені в ст. 199 КПК України, з оцінкою і положень ч. 1 ст. 183 КПК України, які декларують, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

На дотримання наведених вище вимог кримінального процесуального закону та виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання дійшов ґрунтовного висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29.09.2022 включно, оскільки, на даному етапі провадження, не вдаючись фактично наперед щодо ґрунтовності обвинувачення, пред?явленого ОСОБА_6 у вчинені тяжких та особливо тяжких злочинів: задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства та погрозою застосування фізичного насильства, вчиненого відносно малолітньої особи; вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло неповнолітньої особи, з використанням геніталій та без добровільної згоди потерпілої особи; вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним та анальним проникненням в тіло особи, яка не досягла чотиринадцяти років, з використанням геніталій та без добровільної згоди потерпілої особи; вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій та без добровільної згоди потерпілої особи, вчинене повторно, а також, зважаючи на міру покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у пред?явленому обвинуваченні та те, що ОСОБА_6 є особою без визначеного місця проживання, знайомий з потерпілими і свідками у кримінальному провадженні, існують ризики, що він може як переховуватись від суду, так і незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на даному етапі кримінального провадження.

Щодо посилань захисника обвинуваченого на відсутність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, то колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим дій, звертає увагу на те, що на розгляді суду першої інстанції перебуває обвинувальний акт, тобто ОСОБА_6 висунуто обвинувачення, а не підозра, яке і є предметом доказування в даному кримінальному провадженні, за результатами розгляду якого і буде ухвалене відповідне судове рішення, яке, у разі непогодження з ним, і буде предметом перегляду судами вищих інстанцій.

А тому, на даному етапі судового провадження апелювати щодо допустимості, належності та достатності доказів - не є правильним.

За викладеним, у сукупності, колегія суддів не знаходить переконливими доводи захисника ОСОБА_5 про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки судом першої інстанції на основі висунутого обвинувачення та даних про особу ОСОБА_6 , з якими закон на даному етапі кримінального провадження пов`язує можливість вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував крім викладеного і тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі ухвалення обвинувального вироку.

Доводи захисника ОСОБА_5 щодо недотримання судом вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, у разі наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, щодо обрання, а не продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою не можуть вказувати на таке істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування рішення суду в частині продовження обраного раніше обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, бо розгляд клопотання передбачає дотримання процедури розділу ІІ цього Кодексу, який також передбачає продовження строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою за приписами, зокрема ст.ст. 197, 199 КПК України.

А тому, є безґрунтовним посилання захисника на Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 № 1-р/2017 у справі № 1-28/2017 року, яким визнано неконституційним третє речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо неможливості продовження обвинуваченому під час підготовчого судового засідання дії запобіжного заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, обраного під час досудового розслідування, саме за відсутності клопотань сторін кримінального провадження, проте, під час підготовчого судового засідання у провадженні стосовно ОСОБА_6 було клопотання прокурора про продовження йому застосованого під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доводи якого і були предметом перевірки суду першої інстанції, що узгоджується з положеннями ч. 4 Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 про те, що відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження допускається продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного під час досудового розслідування.

Інших будь-яких доводів, які могли б бути підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, - сторона захисту не навела.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За викладеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 221 000 300 005 81 від 13 березня 2022 року, якою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29 вересня 2022 року - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3