Провадження № 11-кп/824/2658/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК України.

Під час судового засідання в порядку ст. 331 КПК України судом поставлено на розгляд питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Під час розгляду вказаного питання прокурор клопотав про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зазначав, що заявлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, оскільки, усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміновані злочини, обвинувачений може переховуватись від суду та виїхати за межі території України, може впливати на потерпілих та свідків, які у справі ще не допитані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки на розгляді у Вишгородському районному суді перебуває обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а також схильний до нанесення тілесних ушкоджень жінкам, з якими він зустрічається, що підтверджується ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07.02.2018.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2022 рокупродовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 22 серпня 2022 року включно.
Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогоОСОБА_6 під вартою, вказав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, так як ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого, тяжкого та нетяжкого злочинів, у випадку визнання його винуватим, йому загрожує покарання до 15 років позбавлення волі, а тому може переховуватись від суду, протягом 2016,2018,2019,2020 року неодноразово виїжджав з України, а тому може вчинити дії, спрямовані на виїзд за межі країни з метою уникнення відповідальності. Обвинувачений може впливати на потерпілих та свідків, які у справі ще не допитані. Судом також враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, яке перебуває на розгляді Вишгородського районного суду Київської області, а також при оцінці даного ризику враховано, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07.02.2018 року ОСОБА_6 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України з нереабілітуючих підстав, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що посилання прокурора та суду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не мають жодних підстав та не підтверджені доказами, а тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалого періоду тримання під вартою

Вказує, що обвинувачений від органів досудового розслідування та суду переховуватись не буде, оскільки він з`являвся до суду після звільнення його з-під варти та внесенням застави за ухвалою Вишгородського міськрайонного суду Київської області, до того ж він здав свій закордонний паспорт та не має наміру переховуватись від суду. Зазначає про те, що всі докази зібрані, а матеріали досудового слідства відкриті в порядку ст. 290 КПК України, а тому обвинувачений не може знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документів, а можливість незаконного впливу на свідків, потерпілих чи експертів ґрунтується лише на припущеннях. Разом з тим, зазначає, що вина ОСОБА_6 не доведена, а тому відсутній ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також посилається на наявність позитивної характеристики за місцем проживання, вищої медичної освіти, міцних соціальних зв`язків, оскільки має на утриманні доньку 2005 року народження та матір пенсійного віку.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, захисник, обвинувачений повідомлені, клопотань від них про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи характер та масштабність наслідків інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а також їх суспільну небезпечність, приймаючи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, які відповідно ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, які вчинені із посяганням на життя і здоров`я людей та злочини проти моральності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для обрання обвинуваченому іншого. більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про наявність у обвинуваченого позитивних характеристик з місця проживання та перебування на його утриманні доньки 2005 року народження та матері пенсійного віку, були предметом дослідження в суді першої інстанції та не прийнято до уваги вказаних обставин за відсутності підтверджуючих документів. Разом з тим, навіть у випадку наявності вказаних відомостей, дані обставини не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин ухвала суду є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2022 року про продовження строку тримання під вартоюОСОБА_6 без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: