Справа № 550/1268/21
Провадження № 1-кп/535/14/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинувачеого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в смт Котельва в режимі відеоконференції з приміщення Чутівського районного суду Полтавської області, кримінальне провадження №0000553 від 22.10.2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого:

03.07.2002 року Чутівським районним судом Полтавської області за ст. ст. 186 ч. 2, 69, 296 ч. 2, 96, 70, 75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки. За постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 11.04.2003 року іспитовий строк відмінений та направлений в місця позбавлення волі на 2 роки. Звільнений 21.09.2004 року за постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.09.2004 року, на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 27 днів;

17.04.2007 року Чутівським районним судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч. 3-, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців 17.04.2008 року іспитовий строк відмінений та направлений в місця позбавлення волі на 4 роки. Звільнений 23.02.2011 року за постановою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 15.02.2011 року, на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 1 день;

22.12.2016 року Чутівським районним судом Полтавської області за ст. ст. 263 ч. 1, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

02.04.2018 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 249 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. 02.06.2021 року звільнений за відбуттям строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

у с т а н о в и в:
22.10.2021, близько 02.00 год., ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , де в цей час перебував ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім вирішив спричинити йому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , 22.10.2021, близько 02.00 год., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні будинку, що розташований за вищевказаною адресою, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взявши до рук дерев`яний табурет, який стояв поруч, завдав ним не менше 3-х ударів в ділянку спини ОСОБА_4 , внаслідок чого той впав на підлогу. Після цього ОСОБА_5 , наніс ще один удар носком правої ноги в ділянку грудної клітки ОСОБА_4 , чим заподіяв шкоду його здоров`ю у вигляді порушення анатомічної цілісності та фізіологічних функцій тканин.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 1227 від 26.11.2021, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки; переломів задніх відрізків 8-9 ребер справа та переломів задніх відрізків 11-12 ребер зліва; забоїв обох легень з лівобічним малим гідротораксом; закритого перелому поперечного відростку тіла Th9 справа, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, своїми діями, що виразилися в спричиненні ОСОБА_4 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

У судовому засіданні після роз`яснення головуючим суті обвинувачення ОСОБА_5

зазначив, що йому зрозуміло суть обвинувачення, він визнав себе винним повністю, а також він повністю, визнав цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди збитків від кримінального правопорушення (злочину), щиро покаявся та виявив бажання давати суду показання.

Обставини справи учасниками не оспорюються, обвинувачені і потерпілий правильно розуміють зміст обставин інкримінованого кримінального правопорушення, сумнівів у добровільності їх позиції немає, наслідки визнання вини і обмеження у оскарженні рішення в апеляційному суді учасникам роз`яснено, тому, з підстав, передбачених у ч.3 ст.349 КПК України, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які не оспорюються.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин злочину, добровільності та істинності їх позиції.

Отже, з урахуванням наведеного суд доходить висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за встановлених вище у вироку обставин, які підтверджуються доказами дослідженими безпосередньо у судовому засіданні повністю знайшла своє підтвердження, а тому суд кваліфікує його дії як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Дослідженням доказів, які характеризуються особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий; перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в дев`ятому відділені ІНФОРМАЦІЯ_2 ; не працює; характеризується посередньо; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Згідно висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також високу ймовірність вчинення повторного, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення чи обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним застосуванню щодо обвинуваченого ОСОБА_5 покладення на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Обставина, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.

Обставин, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення виду та міри покарання такі:

При призначені покарання ОСОБА_5 , суд, згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини за яким вчинений злочин, особу винного, враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, висновок органу пробації, ставлення до вчиненого, і вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 в межах санкції частини статті кримінального закону у вигляді позбавлення волі.

Разом з цим, суд, при призначені покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, дані про якого наведені вище судом у вироку, визнання цивільного позову, відсутність претензій щодо покарання з боку потерпілої сторони, дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання (тобто: без ізоляції від суспільства), а тому приймає рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з умовою, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Саме таке покарання, є необхідним та достатнім, для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_5 з вище вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з останнього на його користь майнової шкоди в розмірі 5 500 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. (а.с.45-48).

З огляду на те що, цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди під час судового розгляду визнається обвинуваченим, шкода завдана безпосередньо внаслідок вчинення цього кримінального правопорушення, підтверджується наданими суду матеріалами, суд приходить до висновку, що цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 майнової шкоди в розмірі 5 500 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні.

Керуючись статтями 373-374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до положень статті 75 КК України ОСОБА_5 , звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнової шкоди в розмірі 5 500 грн. (п`ять тисяч п`ятсот) та моральної шкоди в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Речові докази: дерев`яний табурет (стілець), який належить ОСОБА_6 повернути їй, як належному власнику; шапку зеленого кольору, штани синього кольору та підштаники сірого кольору зі смугами чорно-білого кольору, на яких маються сліди біологічного походження, та які належать ОСОБА_4 , які зберігаються на території СПД №2 ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області повернути власнику ОСОБА_4 ; медичну карту стаціонарного хворого відділення анестезіології та інтенсивної терапії та центру торако-абдомінальної хірургії КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфософського ПОР» №18838, яка після проведення судово-медичної експертизи, передана до кімнати зберігання речових доказів СПД №2 ВП №3 - повернути вказану медичну документацію до відділення анестезіології та інтенсивної терапії та центру торако-абдомінальної хірургії КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфософського ПОР».

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1