ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/340/22 Справа № 711/1997/22 Категорія: ст.81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора представника установи засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси провадження за апеляційними скаргами заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні подання адміністрації Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 ,-

в с т а н о в и л а :

До Придніпровського районного суду м.Черкаси надійшло подання адміністрації Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , посилаючись на те, що ОСОБА_8 засуджений вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 27.10.2020 за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, який набрав чинності 11.02.2021. Початок строку відбування покарання 07.02.2020, кінець строку - 07.03.2023.

Станом на 10.05.2022 ОСОБА_8 відбув покарання 1 рік 06 місяців 13 днів та якому залишилось відбути покарання 1 рік 5 місяців 17 днів.

ОСОБА_8 за час відбування покарання в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» характеризується позитивно, був заохочений три рази правами начальника ДУ «Черкаський слідчий ізолятор». Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу за напрямком «Правова просвіта» та «Фізкультура і спорт».

Враховуючи те, що засуджений ОСОБА_8 відбув 1/2 строку покарання за нетяжкий злочин, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, адміністрація державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» та спостережна комісія клопотала перед Придніпровським районним судом м.Черкаси, у відповідності зі ст.81 КК України, про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2022 року відмовлено у задоволенні подання адміністрації Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, заступник керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 та засуджений ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2022 року скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставина справи, та ухвалити нову ухвалу, якою задовільнити подання ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 .

Вказує, що обставини, які характеризують засудженого судом першої інстанції залишені без задоволення та вказано, що останній отримав заохочення, які не пов`язані з виконанням дорученої роботи чи виробничих завдань. При цьому, місцевим судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 був зарахований до відділення господарської обслуги установи відповідно до наказу від 05.04.2021 № 161/ОД-21 на посаду підсобного робітника згідно першого тарифного розряду з окладом 2670 грн. (0,5 ставки), а у подальшому за наказом від 30.11.2021 № 390/ОД-21 переведений на посаду кухара відділення господарського обслуговування з посадовим окладом 2893 грн. (ставка) на якій працює по теперішній час.

Зазначає, що судом першої інстанції зроблено висновок про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення і не підлягає умовно-достроковому звільненню, що не відповідає фактичним обставинам справи, свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки до засудженого не застосовані положення ст.81 КК України та його умовно-достроково не звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 27.10.2020.

Вважає, що судом першої інстанції також порушено вимоги ч.ч.1,3 ст.370 КПК України, так як оскаржуване рішення є належним чином необґрунтованим та невмотивованим, оскільки ухвалене не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, досліджених під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2022 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання.

Вважає оскаржуване рішення незаконним, винесеним з істотним порушенням норм матеріального права та процесуального закону, під час якого, суд діючи завідомо та свідомо упереджено, порушив ст.411 КПК України, як «невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження».

Зазначає, що поза увагою суду залишилися такі елементи, як нормативні документи ДКВС, правила оцінок та форм, критерії роботи персоналу з засудженими, підмінені судом поняття строків ув`язнення та відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, думки прокурора, засудженого та представника установи про задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обміркувавши над наведеними в апеляційних скаргах доводами, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до положень ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно вимог ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Тобто, висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вбачається із матеріалів провадження та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 засуджений 27.10.2020 вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, який ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11.02.2021 залишено без змін.

Початок строку відбування покарання: 27.10.2020. Кінець строку відбування покарання: 27.10.2023.

На час розгляду подання судом першої інстанції засуджений ОСОБА_8 відбув частину призначеного судом покарання, яка надає право на застосування умовно-дострокового звільнення , а саме відбув 1/2 частини призначеного судом строку покарання.

Крім того, із матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 вбачається, що останній в місцях позбавлення волі, а саме, у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» перебуває з 28.10.2020, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, що вбачається з характеристики від 08.04.2021 (а.с.70).

Згідно характеристик ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» від 05.08.2021, від 01.11.2021 та від 10.05.2022 на засудженого ОСОБА_8 , останній за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. За сумлінну поведінку та ставлення до праці чотири, оди та три рази заохочувався правами начальника установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України бере участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу за напрямком «Правова просвіта», «Фізкультура і спорт» та «Духовне відродження». Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом телефонних дзвінків та отриманням передач (а.с.101, 119, 158).

Згідно довідки ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» від 05.08.2021 про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_8 заохочень та стягнень не мав (а.с.102).

Згідно довідки ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» від 04.05.2022 про заохочення та стягнення, засудженому ОСОБА_8 оголошено подяки 20.08.2021, 28.12.2021 та 17.03.2022 (а.с.159).

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що матеріалах провадження відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_8 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про виправлення останнього та його сумлінне ставлення до праці.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на працевлаштування засудженого ОСОБА_8 .

Колегія вважає зазначені доводи апелянта неприйнятними, оскільки засуджений ОСОБА_8 працевлаштувався лише в квітні 2021 року, тоді як у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» перебував з 28.10.2020. Тоді як виходячи з положень ст.81 КК України та п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 № 2, проаналізувавши в сукупності дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним кримінального правопорушення, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в місцях позбавлення волі, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного кримінального правопорушення та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_8 за весь період перебування в місцях позбавлення волі не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Колегією суддів також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

З даних мотивів також є не обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо заохочень засудженого ОСОБА_8 .

Неприйнятними доводи прокурора про те, що судом першої інстанції зроблено висновок про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення і не підлягає умовно-достроковому звільненню, що не відповідає фактичним обставинам справи, свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки до засудженого не застосовані положення ст.81 КК України та його умовно-достроково не звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 27.10.2020, так як за змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. На думку колегії суддів, виконання зазначених вимоги закону не доведено.

На переконання колегії суддів, оскаржуване рішення місцевого суду відповідає критеріям ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості, оскільки судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обґрунтованого рішення.

Неприйнятними також колегія суддів вважає доводи засудженого ОСОБА_8 , викладені в його апеляційній скарзі про те, що оскаржуване рішення є незаконним, винесеним з істотним порушенням норм матеріального права та процесуального закону, під час якого, суд діючи завідомо та свідомо упереджено, порушив ст.411 КПК України, як «невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження», оскільки із оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції прийшовши до висновку про відмову у задоволенні подання адміністрації ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , належним чином вмотивував своє рішення з даного приводу.

Безпідставними є доводи ОСОБА_8 про те, що поза увагою суду залишилися такі елементи, як нормативні документи ДКВС, правила оцінок та форм, критерії роботи персоналу з засудженими, підмінені судом поняття строків ув`язнення та відбування покарання, так як під час розгляду даного подання судом першої інстанції досліджено наявні у матеріалах провадження докази, при цьому також досліджено особову справу засудженого ОСОБА_8 , яким надана належна оцінка.

В свою чергу, відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Крім того, за змістом ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом суду, а не його обов`язком.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, з врахуванням чого колегія суддів розцінює доводи прокурора та засудженого як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні подання адміністрації Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді