Справа № 367/1696/19
Провадження по справі № 1-кп/367/220/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження, внесене 02.05.2018 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000809, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, громадянина України, маючого початкову вищу освіту, не одруженого, працюючого менеджером в ТОВ «Волрабуд», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 01.05.2018 р., приблизно о 23:00 год (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в парку «Дубки», що по вул. Соборній в м. Ірпінь Київської області, помітив громадянина ОСОБА_4 , який знаходився у вищевказаному парку на відпочинку разом із друзями. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, а саме майном ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаному місці, у той же день та час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_4 та наніс йому невстановлену досудовим розслідуванням кількість ударів руками в область голови та тулуба. Подолавши таким чином волю потерпілого, демонструючи перед ОСОБА_4 заздалегідь заготовлений ніж, застосував до ОСОБА_4 насильство, яке є небезпечним для його життя чи здоров`я, а саме: за допомогою заздалегідь заготовленого ножа наніс один удар в праву частину передпліччя останнього. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 23.08.2018 № 38, ОСОБА_4 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: забійна поширена гематома обличчя ліворуч, перелом кісток носу та різана рана правого передпліччя. Дані тілесні ушкодження, у сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , подолавши супротив потерпілого, взявши правою рукою золотий ланцюжок, та за допомогою ривка зірвав з шиї ОСОБА_4 , вищезазначений золотий ланцюжок разом із золотим хрестиком, вагою близько 58,7 г 585 проби, вартість яких відповідно до висновку експерта від 13.08.2018 №12-4/1366 станом на 02 травня 2018 року становило 73 433,70 грн.

В подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 73 433,70 грн.

У зв?язку із наведеним ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, а саме: у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

В судовому засіданні ОСОБА_7 не визнав себе винним у вчиненні злочину, у скоєнні якого він обвинувачується, зазначив, що він 01.05.2018 р., близько 22-00 год, з друзями: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 відпочивали в парку «Дубки», що в м. Ірпіні Київської області. Приблизно о 23-00 год він підійшов до компанії людей і попросив цигарку. Однак, потерпілий ОСОБА_13 йому грубо відповів, через що між ними відбулась сварка, в ході якої ОСОБА_13 завдав йому удар в щелепу, від чого він впав. Він піднявся і почав відходити. В цей час його товариші підбігли і почалась бійка з компанією потерпілого. Під час бійки він завдавав потерпілому удари руками в область голови і по тулубу. Ножа при собі не мав, удару ножем потерпілому не завдавав. Від чогось потерпілий впав, а він почав допомагати в бійці товаришам. Хрестика у потерпілого не брав. Після бійки він зі своїми товаришами пішли з парку, а компанія ОСОБА_13 залишилась. На наступний день він від свого товариша дізнався, що когось із його компанії затримала поліція, тому приблизно в 17-00 год пішов до відділу поліції, де його допитували, затримали і тримали там до ранку наступного дня. На наступний день прийшов його захисник, в присутності якого у нього відібрали пояснення і відпустили, вручивши повістку, щоб з?явився на наступний день. А вже коли він із захисником з?явився до поліції 04.05.2018 р., йому вручили підозру.

Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, показання потерпілого та свідків, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що відсутні докази вчинення злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 01.05.2018 р., приблизно з 21:00 год (точного часу не встановлено), потерпілий ОСОБА_4 разом з ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та його дружиною перебували в парку «Дубки», що по АДРЕСА_2 , сиділи на лаві та спілкувались.

Приблизно о 22-00 год до їх компанії підійшов обвинувачений ОСОБА_7 , вів себе зухвало, показував у руці ніж, у зв?язку з чим між ним та компанією ОСОБА_4 виникла сварка. Замогильний пішов, а через декілька хвилин повернувся з компанією своїх товаришів, які почали бійку з компанією ОСОБА_4 . Під час бійки ОСОБА_7 завдавав удари ОСОБА_4 руками в область голови та ножем в праве передпліччя. Після того, як від чийогось удару в голову ОСОБА_4 впав на коліна, у нього з-під футболки провис золоті ланцюжок з хрестиком 585 проби, вагою близько 58,7 гр, вартістю 73 433,70грн. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на їх відкрите викрадення, тому він умисно, відкрито, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна зірвав рукою з шиї ОСОБА_4 зазначені вище ланцюжок з хрестиком і разом зі своєю компанією залишив місце події, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Зазначені обставини крім показань обвинуваченого підтверджуються:

-показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні повідомив, що він разом із ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 01.05.2018 р., в період часу з 19-00 год до 20-00 год вирішили погуляти в парку «Дубки», що в м. Ірпіні Київської області по вул. Соборній. Десь через годину до них в парк підійшов його сусід ОСОБА_21 зі своєю дружиною ОСОБА_22 ?ю. Приблизно о 22-00 год до їх компанії підійшов обвинувачений і почав щось шукати під лавочкою, на якій вони сиділи. Між ними виникла словесна перепалка, під час якої обвинувачений дістав з кишені шорт розкладний ніж. Потім він пішов і сказав, що ще повернеться. Через деякий час побачив, що до них біжить компанія приблизно з десяти чоловік. Його збили з ніг, почали бити. Від одного з ударів він впав на коліна і в нього провис ланцюжок з хрестиком. ОСОБА_7 вирішив їх зірвати. З першого разу в нього не вийшло, зірвав їх з другої спроби, не зважаючи на те, що ОСОБА_23 до нього кричала, щоб він цього не робив. Потім обвинувачений намагався завдати йому удар ножем, але він відбив удар правою рукою. Потім компанія ОСОБА_7 пішла, а вони поїхали в лікарню;

-показаннями свідка ОСОБА_24 , яка в судовому засіданні повідомила, що ввечері, після 19-00 год, 01.05.2018 р. їм зателефонували ОСОБА_25 та ОСОБА_26 і вони з ОСОБА_4 зустрілись з ними в парку «Дубки», де сиділи, спілкувались. Через деякий час до них приєднались сусіди ОСОБА_21 та ОСОБА_27 . Приблизно о 22-00 год до них підійшов обвинувачений, вів себе неадекватно. ОСОБА_28 сказав йому щоб йшов звідси, але він огризався, дістав з правої кишені розкладний ніж. Потім пішов, а приблизно через 5 хвилин, коли вони вже збирались йти, до них підбігла компанія молодиків (приблизно 10 людей) і почали наносити їх чоловікам удари. Від ударів ОСОБА_4 падав. ОСОБА_7 також наносив ОСОБА_28 удари руками в голову та тулуб. Також обвинувачений, дістав ніж і завдав ним удар, але ОСОБА_28 відбив його рукою. Хтось із хлопців завдав ОСОБА_4 удар в голову, від чого він впав на коліна і нахилився, через що на шиї провис ланцюжок з хрестиком, які він купив у ломбарді. Обвинувачений зірвав його з другої спроби. На прохання віддати не реагував. Коли бійка закінчилась,через деякий час приїхала поліція і вони поїхали в лікарню;

-показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні повідомив, що 01.05.2018 р., приблизно о 21-00 год, він зі своєю дружиною ОСОБА_29 та ОСОБА_4 з дружиною ОСОБА_23 зустрілись в парку «Дубки» по вул. Соборна в м. Ірпіні, де сиділи, спілкувались. Приблизно о 22-00 год до них підійшов обвинувачений, дістав ніж, погрожував своїм батьком. Вони йому сказали, щоб йшов звідси. Він пішов, підійшов до групи людей, щось сказав їм і всі вони, в тому числі ОСОБА_7 , побігли до них. Почалась бійка. Обвинувачений завдавав руками удари ОСОБА_4 в голову, а коли той впав на коліна, зірвав з його шиї золоті ланцюжок з хрестиком. Він також бачив, що у ОСОБА_4 була поранена ножем рука;

-показаннями свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні повідомила, що 01.05.2018 р. вона з чоловіком їхали додому і зателефонували ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_23 , домовились про зустріч. Зустрілись в парку «Дубки», сиділи, спілкувались. Приблизно о 21-30 год до них підійшов обвинувачений, заглядав під лавку, на якій вони сиділи. Коли йому сказали йти звідси, він трохи відійшов, дістав ніж, почав погрожувати батьком. Потім пішов, а приблизно через 10 хв до них підбігла компанія молодих чоловіків разом з обвинуваченим і почали їх бити. Вона відбігла до будки муніципальної варти, щоб викликати поліцію. Коли повернулась, її чоловік стояв нахиленим, йому хтось завдав удар ножем в спину. ОСОБА_4 також було нанесено удари, в тому числі обвинуваченим. Також у нього після бійки не стало ланцюжка з хрестиком, який до цього був у на його шиї;

-показаннями свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні повідомив, що ввечері 01.05.2018 р. прогулювався зі своєю дружиною та донькою в парку «Дубки». Там побачили ОСОБА_4 з його дружиною та їх знайомого ОСОБА_30 з дружиною, приєднались до них. Він відвів доньку додому і повернувся. Через деякий час до них підійшов обвинувачений. ОСОБА_31 спитав чи він щось шукає, почалася словесна перепалка. Потім обвинувачений пішов на вихід з парку, а через деякий час повернувся із компанією молодиків. ОСОБА_4 запропонував їм поговорити, але ніхто на це не зважив і почалась бійка, після якої у потерпілого був поріз руки. Підтвердив, що у потерпілого до бійки був золотий ланцюжок з хрестиком;

-показаннями свідка ОСОБА_32 , який в судовому засіданні повідомив, що 01.05.2018 р. він разом із ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 зібрались в парку «Дубки». ОСОБА_7 відійшов в сторону, а коли повернувся, сказав, що підійшов до компанії людей, попросив цигарку, але його образили, вдарили (хоч слідів він не бачив). Вони усі разом пішли розібратися до тієї компанії. Коли підходили, на них напали троє чоловіків і жінки. Він отримав удар в голову, від чого похитнувся. Його підтримав ОСОБА_38 і відвів в сторону. Ніхто нікому не наносив ножових поранень. Потім вони пішли з парку до свого двору. На наступний день його забрали у відділ поліції, де його допитували, а потім відпустили, сказавши, що ОСОБА_7 зізнався як зірвав ланцюжок;

-показаннями свідка ОСОБА_39 , який в судовому засіданні повідомив, що 01.05.2018 р. після відпочинку на пляжі, приблизно о 22-00 год, він разом із ОСОБА_33 , ОСОБА_40 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_41 та дівчиною ОСОБА_42 перебували в парку «Дубки». ОСОБА_7 відійшов в сторону і він побачив як за 100-150 м якийсь чоловік наніс йому удар кулаком в обличчя. Тому пішов на зустріч ОСОБА_43 . Коли підходив до тієї компанії, один з чоловіків завдав йому удар в обличчя. Він відбив удар і відійшов. Побачив на землі ОСОБА_44 , якому надавав допомогу ОСОБА_45 . Після цього вони пішли додому, трохи поспілкувались і розійшлись. На наступний день до нього на роботу підійшов ОСОБА_7 і повідомив, що когось із їх товаришів затримала поліція, тому вони пішли у Ірпінський відділ поліції. Їх розвели по різним кабінетам, де його допитували, а потім відпустили. Там він дізнався, що під час бійки ОСОБА_46 взяв якийсь ланцюжок і наносив удари ножем;

-показаннями свідка ОСОБА_47 , який в судовому засіданні повідомив, що 01.05.2018 р. після відпочинку на озері він разом із ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_40 , ОСОБА_48 пішли в парк «Дубки». Приблизно о 22-00 год він відійшов поспілкуватись зі своєю дівчиною і почув якийсь шум. Коли підійшов, то побачив як ОСОБА_38 приводить до тями ОСОБА_44 . Там були якісь чоловіки та жінки, які нецензурно висловлювались в їх сторону. Вони з хлопцями пішли додому, там поспілкувались трохи. ОСОБА_7 розказав, що він підійшов до людей в парку, попросив цигарку, а його за це вдарили. Ні в кого із їх компанії ушкоджень не було. На наступний день його та ОСОБА_49 відвезли до відділу поліції, розвели по різним кабінетам, де він давав показання. Поліцейські сказали, що хтось порізав людей в парку і зірвав ланцюжок. У відділі поліції бачив ОСОБА_7 , який на ранок сказав, його залишили у відділку на всю ніч;

-показаннями свідка ОСОБА_50 , який в судовому засіданні повідомив, що зранку 01.05.2018 р. із ОСОБА_7 пішли на озеро, де відпочивали разом із ОСОБА_51 та ОСОБА_52 . Вони з ОСОБА_52 пішли гуляти по місту, а ввечері прийшли в парк «Дубки», де були ОСОБА_53 , ОСОБА_38 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 і Ярмульський, які були трохи випивші. Приблизно о 22-00 год він посварився із ОСОБА_7 і вони з ОСОБА_52 пішли звідти. На наступний ранок його затримали працівники поліції і тримали до вечора. Від матері ОСОБА_7 дізнався, що його затримали і залишили у відділку на ніч. Те ж саме повідомив йому ОСОБА_7 через декілька днів;

-показаннями свідка ОСОБА_56 , яка в судовому засіданні повідомила, що вона на початку травня 2018 року з колегою сиділи в парку «Дубки». Неподалік від них (приблизно за 20-30 м) сиділа компанія з 3 чоловіків та 3 жінок, вживали коньяк. В якийсь час йшла компанія молодих людей і між цими двома компаніями почалась сварка, а потім бійка. Один з молодиків у чорній кофті з капюшоном і джинсових шортах наніс удар ножем потерпілому. Після бійки дружина потерпілого сказала, що пропав ланцюжок і вони його шукали;

-показаннями свідка ОСОБА_57 , який в судовому засіданні повідомив, що 01.05.2018 р. він, будучи інспектором відділу моніторингу та патрулювання перебував на чергуванні в КП «Муніципальна варта». В чергову частину підприємства надійшло повідомлення про бійку в парку «Дубки» в м. Ірпінь, розшукуються молодики 20-25 років в синьому костюмі. Через 1,5 хв вони під?їхали та зайшли до парку. Їм назустріч дві жінки вели чоловіка, який тримався за руку, а на одязі були полями крові. У них була хитка хода та млява мова. Компанія накинулась на них нецензурною лайкою за те, що вони приїхали по закінченню бійки. Казали, що пропав ланцюжок. Його напарник ОСОБА_58 побіг до компанії, що віддалялась по парку, але то були не ті, щодо яких було орієнтування. Він зателефонував у Ірпінський відділ поліції та повідомив, про бійку в парку;

-показаннями свідка ОСОБА_59 , яка в судовому засіданні повідомила, що вона є матір?ю обвинуваченого ОСОБА_7 . Її син 01.05.2018 р. пішов гуляти з друзями і повернувся додому після півночі. Зранку вона пішла на роботу і там дізналась, що її сина розшукує поліція, а потім що його затримали. Коли вона в кінці дня приїхала у відділ поліції, то побачила там ОСОБА_60 , якого залишили там на всю ніч до ранку. Син повідомив їй, що вони гуляли з друзями в парку, там відбулась якась потасовка і вони розбіглися, ніякого ланцюжка він не брав і не бачив;

-фотографіями ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 125-129), з яких вбачається його тілесні ушкодження після побиття, а саме: ушкодження обличчя, поріз на правому передпліччі та крововилив на правій стороні шиї;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.05.2018р. (т. 1 а.с. 134), згідно якого потерпілий ОСОБА_4 повідомив працівникам поліції про те, що 01.05.2018 р., близько 22-00 год, на території парку «Дубки», що в м. Ірпіні, погрожуючи ножем та наносячи удари кінцівками, спричинили йому тілесні ушкодження і заволоділи його золотим ланцюжком вагою близько 50 г і хрестиком вагою близько 10 г;

-протоколом огляду місця події від 02.05.2018 р. з ілюстративною фототаблицею (т. 1 а.с. 135-148), яким зафіксовано місце та обстановку в парку «Дубки» по вул. Соборна в м.Ірпіні, де було виявлено сліди бурого кольору, схожі на кров;

-протоколом огляду місця події від 02.05.2018 р. з ілюстративною фототаблицею (т. 1 а.с. 149-152), яким зафіксовано наявність на футболці ОСОБА_4 плям речовини бурого кольору;

-висновком експерта від 23.08.2018 № 38 (т. 1 а.с. 156-157), згідно якого у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження: забійна поширена гематома обличчя ліворуч, перелом кісток носу, які утворились від дії тупого(их) предмету(ів) та різана рана правого передпліччя, яка утворилась від дії гострого чи такого, який діяв як гострий, предмету. Дані тілесні ушкодження, у сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що викликали короткочасний розлад здоров`я;

-висновком експерта від 13.08.2018 № 12-4/1366 (т. 1 а.с. 159-161), згідно якого загальна ринкова вартість вилученого у потерпілого ОСОБА_4 золотих ланцюжка та хрестика 585 проби вагою 58,7 г, становила 73 433,70 грн.;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 28.08.2018 р. та відеозаписом цієї слідчої дії (т. 1 а.с. 162-165), під час якої свідок ОСОБА_17 показав на місці як відбувались події 01.05.2018 р. в парку «Дубки», повідомив, що близько 20-30 год до них підійшов молодий чоловік, ходив біля них туди-сюди. ОСОБА_28 підійшов до нього, а ОСОБА_31 крикнув: «Обережно! В нього ніж в руці!». Молодому чоловікові сказали йти звідси і він пішов. Через деякий час з темряви по алеї вибігло приблизно 10 чоловіків, які почали наносити йому, ОСОБА_28 та ОСОБА_61 удари. Він побачив, як ОСОБА_28 сів на лавку і йому там наносили удари. Він намагався допомогти ОСОБА_28 , але його самого звалили з ніг і наносили удари. Потім все зупинилось, у ОСОБА_28 та ОСОБА_30 були ножові поранення на руці та спині відповідно;

-довідкою травмпункту Ірпінської ЦМЛ № 4332 (т. 1 а.с. 184), згідно якої 01.05.2018 р. у ОСОБА_4 виявлено забій, пошкодження, гематома обличчя, різана рана правого передпліччя;

-протоколом огляду предметів від 28.08.2018 р. та фотознімком (т. 1 а.с. 191, 194) з яких вбачається, що у ОСОБА_4 станом на 01.05.2018 р. о 19-42 хв, був на шиї ланцюжок;

-протоколом пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.05.2018 р. (т. 1 а.с. 181-183), згідно якого потерпілий ОСОБА_4 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка в парку «Дубки» 01.05.2018 р. завдала йому тілесних ушкоджень та заволоділа золотими ланцюжком та хрестиком.

Суд не бере до уваги посилання свідка ОСОБА_62 на те, що удар ножем потерпілому завдавав не обвинувачений, оскільки в судовому засіданні вона постійно змінювала показання, плуталась в них. Повідомила суду, що вона підійшла до особи, яка завдавала потерпілому удар ножем, і побачила якого він зросту, але так і залишилось незрозумілим за яких обставин вона підійшла до цієї особи: коли він бився, завдавав удар чи вже після цього.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що під час бійки ножового поранення також було завдано свідку ОСОБА_15 і невідомо свідок ОСОБА_62 бачила особу, яка завдавала удар ножем потерпілому чи свідкові.

Суд визнає недопустимими доказами по справі протоколи проведення слідчого експерименту від 16.08.2018 р., від 28.08.2018 р. з відеозаписами таких слідчих дій, які були проведені із свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 (т. 1 а.с. 166-180), виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з п. 3 ч. 2 цієї статті суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист.

Відповідно до ч. 6 ст. 223 КПК України слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній.

Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.

З матеріалів справи вбачається, що захисник обвинуваченого під час досудового розслідування, 18.07.2018 р., звернувся до слідчого з клопотанням про проведення слідчого експерименту за участі свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 (т. 2 а.с. 77-78) і постановою слідчого від 20.07.2018 р. (т. 2 а.с. 79-80) таке клопотання задоволено частково, вирішено провести такі слідчі дії за відсутності захисника.

Таким чином, слідчий, провівши слідчий експеримент з вказаними вище свідками без участі ініціатора слідчої дії - адвоката ОСОБА_6 , грубо порушив права ОСОБА_63 на захист, а саме: можливість задавати запитання свідку під час слідчого експерименту.

Отже, суд відкидає такі докази, як протоколи проведення слідчого експерименту від 16.08.2018 р., від 28.08.2018 р. з відеозаписами таких слідчих дій, які були проведені із свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , як недопустимі.

До того ж, до протоколу проведення слідчого експерименту від 28.08.2018 р. із свідком ОСОБА_14 не додано відеозапису такої слідчої дії, оскільки на оптичному диску для лазерних систем зчитування не міститься відеозапису. Зі змісту самого протоколу вбачається, що його було проведено за відсутності понятих.

Відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Оскільки такі вимоги для проведення слідчого експерименту слідчим було порушено, такий доказ судом також не приймається до уваги.

Суд не бере також до уваги Рапорти (т. 2 а.с. 137-138), оскільки вони не містять підписів осіб, які їх склали.

Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника про визнання недопустимим доказу - протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.05.2018 р. (т. 1 а.с. 181-183), зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.

Частиною 6 цієї статті визначено, що за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

У своїй Постанові від 25.01.2022 р. № 127/14139/16-к Верховний Суд вказав, що в законі відсутня вимога про обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками. Заборона стосується тільки подальшого пред`явлення особи для впізнання.

В інших постановах суд дотримується позиції, що правила, визначені у ст. 87 КПК України, не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи (постанова від 01.12.2020 у справі № 318/292/18); положення ст. 87 КПК можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті (постанови від 28.01.2020 у справі № 359/7742/17). Схожа правова позиція міститься у постановах ВС від 08.10.2019 у справі № 639/8329/14-к і від 06.07.2021 у справі № 720/49/19.

Такий підхід вважається правильним, оскільки він ґрунтується на розумінні, що для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію. Виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду.

Враховуючи, що суду не надано доказів істотних порушень прав обвинуваченого під час проведення впізнання за фотознімками суд не знаходить підстав для визнання недопустимим протоколу пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.05.2018 р.

До того ж, суд вважає не релевантним посилання захисника на постанову Верховного Суду від 03.08.2021 р. по справі № 761/6970/14-к в обґрунтування своїх тверджень, оскільки суду не було надано доказів того, що під час проведення пред?явлення особи для впізнання, 03.05.2018 р. об 11-10 год, ОСОБА_7 перебував в приміщенні відділу поліції. Навпаки, його мати ОСОБА_64 повідомила суд, що її син перебував в поліції лише до ранку. Решта свідків вказували, що про час перебування ОСОБА_7 в поліції їм стало відомо лише з його слів або слів його матері і не зазначали до якої години він там перебував.

Щодо посилання захисника на те, що в протоколі не зазначено за якими ознаками потерпілий впізнав обвинуваченого, то суд зазначає, що в протоколі вказано, що ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_7 за рисами обличчя та очима, тобто за сукупністю ознак, що відповідає вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 228 КПК України.

Захисник також просив суд визнати недопустимим доказом висновок експерта від 13.08.2018 № 12-4/1366 (т. 1 а.с. 159-161). Однак суд не знаходить підстав для цього, оскільки суду не надано доказів того, що під час складання цього доказу було істотно порушено права його підзахисного. Всі доводи захисника при цьому зводяться до непогодження із самим висновком.

При цьому, суд вважає безпідставним посилання захисника на те, що вартість ланцюжка з хрестиком, які належали потерпілому визначені станом на 02.05.2018, а не на 01.05.2018 р., коли відбулись події, які вміняються обвинуваченому, оскільки з тексту висновку вбачається, що експерт визначив вартість 1 г золота 585 проби станом на травень 2018 р., тобто станом на 01.05.2018 р.

Недоречними суд вважає посилання захисника на те, що експерт не звернула уваги на те, що в копії видаткової накладної 36 Київської філії ПТ «Ломбард «Легкі гроші» від 16.03.2014 № РН-0000002 вартість ланцюжка з хрестиком, зазначені цифрами і прописом, не відповідають один одному, оскільки експерт у своєму висновку не враховувала вартість зазначених речей на день їх придбання, а визначала їх вартість на підставі ринкової вартості на початку травня 2018 р. з урахуванням їх ваги.

Є безпідставним також твердження захисника, що видаткова накладна була видана ломбардом, де потерпілий працював директором, оскільки з листа Нацкомфінпослуг від 28.08.2018 № 574616-9 вбачається, що директором 36 Київської філії ПТ «Ломбард «Легкі гроші» з 01.07.2011 р. по 20.01.2016 р. була ОСОБА_65 , а ОСОБА_4 був директором 40 Київської філії ПТ «Ломбард «Легкі гроші».

Решта заперечень захисника щодо даного висновку є такими, що не відповідають дійсності, оскільки зазначена в них інформація міститься в самому тексті висновку експерта.

Згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, встановлені обставини, суд, виходячи за межі висунутого обвинувачення, дійшов висновку, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Отже, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, є наступним:

ОСОБА_7 01.05.2018 р., приблизно о 22-00 год, підійшов до компанії потерпілого ОСОБА_4 , який разом з ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та його дружиною перебували в парку «Дубки», що по АДРЕСА_2 , сиділи на лаві та спілкувались.

Почав поводити себе зухвало, показував у руці ніж, у зв?язку з чим між ним та компанією ОСОБА_4 виникла сварка. ОСОБА_7 пішов, а через декілька хвилин повернувся з компанією своїх товаришів, які почали бійку з компанією ОСОБА_4 . Під час бійки ОСОБА_7 завдавав удари ОСОБА_4 руками в область голови та ножем в праве передпліччя. Після того, як від чийогось удару в голову ОСОБА_4 впав на коліна, у нього з-під футболки повис золотий ланцюжок із золотим хрестиком 585 проби, вагою близько 58,7 гр, вартістю 73 433,70грн. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на їх відкрите викрадення, тому він умисно, відкрито, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна зірвав рукою з шиї ОСОБА_4 зазначені вище ланцюжок з хрестиком і разом зі своєю компанією залишив місце події, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що своїми діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Під час досудового розслідування дії ОСОБА_7 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 187 КК України, тобто розбій як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Суд не погоджується з такою кваліфікацією дій обвинуваченого, оскільки з об?єктивної сторони розбій вчинюється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Суб`єктивна сторона розбою характеризується прямим умислом і метою - заволодіння чужим майном.

Слід звернути увагу, що розбоєм є лише такий напад, який учинено з метою заволодіння чужим майном. Це означає, що така мета має виникнути у винного або до початку нападу або безпосередньо під час нього (в останньому випадку матиме місце «переростання» відповідного фізичного чи психічного насильства в розбій).

В іншому разі (коли мета заволодіння чужим майном виникне вже після вчинення нападу) матиме місце не розбій, а діяння, які слід кваліфікувати за тією нормою, яка передбачає кримінальну відповідальність за відповідний вид насильства, та ст. 185 КК чи ст. 186 КК.

Визначити, які конкретні злочинні наміри мав обвинувачений і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Суду не надано доказів того, що, здійснюючи напад чи завдаючи удари потерпілому, ОСОБА_7 мав мету на заволодіння майном (ланцюжком та хрестиком) потерпілого ОСОБА_4 , тобто, що відбувся напад з метою заволодіння чужим майном.

Як вбачається з матеріалів провадження, завдання потерпілому легких тілесних ушкоджень відбулось внаслідок бійки, яка виникла з хуліганських мотивів, жодних вимог чи дій, направлених на заволодіння майном потерпілого до бійки чи під час бійки обвинувачений не вчиняв. Виходячи з цього, суд дійшов висновку, що умисел на заволодіння майном ОСОБА_4 у ОСОБА_7 виник ситуативно, коли внаслідок удару потерпілий впав на коліна та у нього з-під футболки повис на шиї ланцюжок з хрестиком.

У зв?язку з цим суд виключає з обвинувачення таку кваліфікацію дій обвинуваченого як напад з метою заволодіння майном.

Суд звертає увагу на те, що в діях обвинуваченого вбачаються ознаки хуліганства, вчиненого групою осіб із застосуванням холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Однак, у вчиненні такого кримінального правопорушення ОСОБА_7 не обвинувачується, а суд не має змоги вийти за межі пред?явленого особі обвинувачення.

Обираючи міру покарання ОСОБА_7 , суд враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин.

Обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, працює, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.

При цьому, суд враховує, що в суді було доведено, що під час вчинення злочину ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп?яніння (що підтвердили в судовому засіданні свідки), але обвинувачення не містить посилання на таку обставину, а тому суд, не маючи змогу вийти за межі обвинувачення, не приймає це до уваги.

Враховуючи викладене, досить молодий він обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України, і на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням на нього обов?язків, передбачених ст. 76 КК України. Суд вважає таке покарання справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Враховуючи, що жодних клопотань з цього приводу не надходило, суд не знаходить підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

При цьому, суд не звертає уваги на заявлене у дебатах клопотання представника потерпілого про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки потерпілий не має права ініціювати обрання запобіжного заходу.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов?язані з проведенням експертизи, суд відшкодовує за рахунок обвинуваченого.

Крім того, в рамках цього кримінального провадження потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином. Свої вимоги мотивує тим, що 01.05.2018 р. ОСОБА_7 завдав йому тілесних ушкоджень у виді: забійної поширеної гематоми обличчя ліворуч, перелом кісток носу та різаної рани правого передпліччя. На їх лікування ним було витрачено 4 867,55 грн. Крім того, під час побиття ОСОБА_7 викрав у нього золотий ланцюжок з хрестиком загальною вартістю 73 433,70 грн., чим завдав йому збитків на вказану суму.

Просив стягнути із ОСОБА_7 на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 78 301,25 грн.

В судовому засіданні потерпілий та його представник позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги.

Обвинувачений та його захисник позов не визнали, оскільки відсутні докази того, що обвинувачений завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_4 і викрав у нього золотий ланцюжок з хрестиком.

Суд заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом вище, внаслідок вчинення 01.05.2018 р. ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження у виді: забійна поширена гематома обличчя ліворуч, перелом кісток носу та різана рана правого передпліччя.

В результаті лікування таких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 зазнав витрат в розмірі 4 867,55грн., що підтверджується Актом про надані медичні послуги, квитанцією до прибуткового касового ордеру, медичними направленнями та консультативними висновками, випискою з медичної карти амбулаторного хворого (т. 1 а.с. 115-123, 131).

Крім того, у зв?язку із викраденням у ОСОБА_4 золотих ланцюжка і хрестика ОСОБА_7 завдав йому збитків в розмірі їх ринкової вартості в сумі 73 433,70 грн., що підтверджується висновком експерта від 13.08.2018 №12-4/1366.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи, що вчиненням злочину відносно потерпілого ОСОБА_7 завдав ОСОБА_4 матеріальну шкоду, яка полягала у витратах на здійснення лікування в розмірі 4 867,55грн.та збитках у зв`язку із втратою майна в розмірі 73 433,70 грн., суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого вказані суми.

Всі підстави неприйняття до уваги заперечень обвинуваченого та його захисника судом викладено під час мотивації ухвалення вироку.

Керуючись ч. 2 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 100, 373, 374 КПК України, ст.ст. 23, 1166 ЦК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п?ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання звільнити із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в 02 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України, зобов`язавши його:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави суму витрат на проведення експертизи в розмірі 286,00 грн. (Двісті вісімдесят шість гривень 00 коп.).

Задовольнити позов ОСОБА_4 .

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 78 301,25 грн. (Сімдесят вісім тисяч триста одну гривню 25 коп.).

Речовий доказ: роздрукований скрін-шот фотографії залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, визначених ст.ст. 394, 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги з дня вирішення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення буде вручено обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення буде надіслано учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1