УХВАЛА

Справа № 569/3666/22

1-кс/569/1397/22

20 березня 2022 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області капітана юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області капітан юстиції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів Органами СБУ та Державної прикордонної служби Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України із визначенням розміру застави.

В обґрунтування клопотання вказав, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 16.06.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Із матеріалів клопотання убачається, що громадянин України ОСОБА_4 , будучи негативно налаштованим до діючої влади в Україні та держави у цілому, сповідуючи проросійські настрої щодо соціально-політичної обстановки в Україні, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, ініціативно, з ідеологічних мотивів, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 16.06.2021, встановив контакт із особою, яка позиціонувалася представником іноземної організації політичної партії «Ліберально-демократичної партії Росії» Російської Федерації, з метою виконання завдань останнього на шкоду державній безпеці України та проведення проти неї підривної діяльності у різноманітних формах.

Так, ОСОБА_4 , з метою унеможливлення його ідентифікації правоохоронними органами України та ухилення від відповідальності за вчинений злочин, прийняв рішення про здійснення контакту з представниками іноземної організації за допомогою засобів зв`язку, які функціонують через мережу Інтернет, після чого ініціативно запропонував надавати допомогу іноземній стороні у зборі та передачі інформації про стратегічні об`єкти Рівненської області, в тому числі про військові частини Збройних Сил України, рух військової техніки, проведенні дестабілізуючих заходів, а також вчинення інших суспільно-небезпечних дій, спрямованих на систематичне проведення підривної діяльності проти України.

При цьому, ОСОБА_4 чітко усвідомлював, що своїми умисними діями вчиняє державну зраду у формі надання допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, що пов`язується з втручанням у її внутрішню політику, зі спробами зміни території та зниження обороноздатності України, а також зі створенням умов для діяльності на території України політичної організації Російської Федерації, та виражається у збиранні й передачі інформації ОСОБА_4 на користь іноземної держави, що завдасть шкоди інтересам України.

У зв`язку із відкритою військовою агресією Російської Федерації проти України, 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, та 14.03.2022 до вказаного вище указу Президентом України внесено зміни в частині продовження строку дії воєнного стану в України з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 на 30 діб.

Однак, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні наміри та протиправний умисел на вчинення діянь, спрямованих на шкоду державній безпеці України, 24.02.2022 ініціативно повідомив особу, яка позиціонувала себе членом ПП «ЛДПР» Російської Федерації про рух військової техніки із м. Сарни Рівненської області в напрямку м. Житомир і м. Дубровиця Рівненської області.

Відповідно до листа Оперативного угруповання військ «Волинь» Міністерства оборони України №95В від 16.03.2022, зазначена інформація в умовах військового стану може завдати шкоди обороноздатності держави та за окремими показниками може підпадати під дію окремих пунктів зводу відомостей, що становлять державну таємницю.

Надалі, 25.02.2022 ОСОБА_4 ініціативно проінформував зазначеного вище представника іноземної організації про наявність на території Центральної артилерійської бази озброєнь Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ), яка дислокується в АДРЕСА_3 , великої кількості стрілецької зброї та військової техніки, з метою можливого зруйнування або пошкодження даного військового об`єкту.

Окрім того, громадянин України ОСОБА_4 , діючи із прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи обізнаним про правила поводження зі зброєю та боєприпасами, діючи на виконання свого злочинного умислу щодо вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, у порушення «Положення про дозвільну систему», що затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, що затверджена наказом МВС №662 від 21.08.1998, з метою забезпечення власної безпеки, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, без передбаченого законом дозволу, придбав 120 (сто двадцять) патронів, які є боєприпасами до вогнепальної стрілецької зброї, проміжними бойовими патронами калібру 5,45х39мм з кулями із сталевими осердями з підвищеною пробивною здатністю (7Н10, 7Н10М), зразка 1992 року, які незаконно зберігав за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту їх вилучення 18.03.2022 під час проведення обшуку цього житлового приміщення.

Того ж дня, о 08 год. 30 хв. ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а в подальшому останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні даних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, в їх сукупності, а саме: повідомленням про виявлення протиправного діяння № 5/6248 від 16.06.2021, протоколом обшуку від 18.03.2022, висновком експерта № СЕ-19/118-22/2107-БЛ від 18.03.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.07.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.03.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.03.2022, протоколом огляду від 14.03.2022, протоколами допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 18.03.2022, листом ОУВ «Північ» МО України №95В від 16.03.2022, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Сарни Рівненської області, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючий, раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна, а також умисного тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3-х до 7-ми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків.

Вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та інших осіб, причетних до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим необхідний більш тривалий період часу для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, а перебування підозрюваного на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування.

Так, враховуючи, що ОСОБА_4 , вчинив злочини з мотивів неприязні до держави України та з метою її ослаблення, діючи на користь країни агресора Російської Федерації та враховуючи, що на території Російській Федерації у нього є родичі та невстановлені на даний час спільники, які були його координаторами, то останній може розраховувати на політичний притулок у вказаній країні чи інший імунітет від кримінального переслідування, що об`єктивно свідчить про реальну можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення на території Російській Федерації чи інших країнах політично залежних від цієї країни.

Більш того, зважаючи на те, що за вчинені кримінальні правопорушення у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , у випадку його доведення в суді, йому загрожує безальтернативне покарання, санкція якого передбачає 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, що не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі підозрюваного настільки, що його неможливо відвернути, більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою.

Окрім цього, враховуючи складність та специфіку кримінальних правопорушень, на даний час слідством не проведено усіх запланованих слідчих, процесуальних дій спрямованих на збирання доказів щодо протиправної діяльності ОСОБА_4 , та останній знаючи про це, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, зокрема можливі невстановлені органом досудового розслідування засоби комунікації з спецслужбами іноземної держави, а також повідомити про своє затримання замовників, які можуть вчинити аналогічні дії щодо знищити доказів їх причетності.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків випливає з того, що про обставини вчинення ним вищевказаних злочинів може бути відомо особам, які були свідками здійснення ОСОБА_4 збору інформації про інформації про стратегічні об`єкти Рівненської області, в тому числі про військові частини Збройних Сил України, рух військової техніки, яка у подальшому передавалась представникам політичної організації Російської Федерації, або іншими особам, та розуміючи це ОСОБА_4 може повідомити про це вищевказаних осіб, які зацікавлені в їх розкритті, тому існує реальна загроза фізичного впливу на існуючих та потенційних свідків у даному кримінальному провадженні.

Також, ОСОБА_4 про свої зв`язки із Російською Федерацією повідомляв свідка ОСОБА_9 та з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 у спілкуванні з представниками Російської Федерації вже ставив питання про необхідність фізичної ліквідації неугодної йому особи, як умову подальшої співпраці, то ризик загрози фізичного впливу на свідків носить цілком реальний характер.

На підставі викладеного, можна прийти до висновку про неможливість запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Також, у даному кримінальному провадженні наявний значний суспільний інтерес, з огляду на той факт, що ОСОБА_4 пред`явлена підозра за вчинення злочину проти основ національної безпеки України, а тому безпосередньо стосується запиту громадянського суспільства на дотримання вимог Конституції України щодо збереження суверенітету та територіальної цілісності України.

На підставі викладеного, сторона обвинувачення приходить до висновку про неможливість запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою на цій стадії в інтересах найбільш повного досудового розслідування та судового розгляду, оскільки лише наявність запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Сторона обвинувачення виходить у тому числі з тих обставин, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, присутність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного та існує доцільність забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів, порушення яких може вкрай негативно вплинути на суспільство у цілому.

У випадку застосування судом стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначення розміру застави в межах, які передбачені п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, не зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки ОСОБА_4 має стійкі зв`язки із представниками іноземної організації, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, в тому числі проти основ національної безпеки України на виконання завдань країни-агресора, тому може отримувати від представників ворожих організацій значні грошові кошти, кінцева сума яких не може бути встановлена слідством.

У зв`язку з чим сторона обвинувачення при розгляді судом цього заходу забезпечення клопоче про збільшення максимального розміру застави, передбаченого ч. 5 ст. 182 КПК України, до 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме така сума співмірна з наявними ризиками та може забезпечити виконання покладених на ОСОБА_4 обов`язків, у разі внесення ним застави.

Вивченням особи ОСОБА_4 на даний час встановлено, що він працездатний, раніше не судимий, тимчасово непрацюючий.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у ньому є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, за які законом передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, а також наявність вищевказаних ризиків, для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , будучи негативно налаштованим до діючої влади в Україні та держави у цілому, сповідуючи проросійські настрої щодо соціально-політичної обстановки в Україні, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, ініціативно, з ідеологічних мотивів, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 16.06.2021, встановив контакт із особою, яка позиціонувалася представником іноземної організації політичної партії «Ліберально-демократичної партії Росії» Російської Федерації, з метою виконання завдань останнього на шкоду державній безпеці України та проведення проти неї підривної діяльності у різноманітних формах.

Так, ОСОБА_4 , з метою унеможливлення його ідентифікації правоохоронними органами України та ухилення від відповідальності за вчинений злочин, прийняв рішення про здійснення контакту з представниками іноземної організації за допомогою засобів зв`язку, які функціонують через мережу Інтернет, після чого ініціативно запропонував надавати допомогу іноземній стороні у зборі та передачі інформації про стратегічні об`єкти Рівненської області, в тому числі про військові частини Збройних Сил України, рух військової техніки, проведенні дестабілізуючих заходів, а також вчинення інших суспільно-небезпечних дій, спрямованих на систематичне проведення підривної діяльності проти України.

При цьому, ОСОБА_4 чітко усвідомлював, що своїми умисними діями вчиняє державну зраду у формі надання допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, що пов`язується з втручанням у її внутрішню політику, зі спробами зміни території та зниження обороноздатності України, а також зі створенням умов для діяльності на території України політичної організації Російської Федерації, та виражається у збиранні й передачі інформації ОСОБА_4 на користь іноземної держави, що завдасть шкоди інтересам України.

У зв`язку із відкритою військовою агресією Російської Федерації проти України, 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, та 14.03.2022 до вказаного вище указу Президентом України внесено зміни в частині продовження строку дії воєнного стану в України з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 на 30 діб.

Однак, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні наміри та протиправний умисел на вчинення діянь, спрямованих на шкоду державній безпеці України, 24.02.2022 ініціативно повідомив особу, яка позиціонувала себе членом ПП «ЛДПР» Російської Федерації про рух військової техніки із м. Сарни Рівненської області в напрямку м. Житомир і м. Дубровиця Рівненської області.

Відповідно до листа Оперативного угруповання військ «Волинь» Міністерства оборони України №95В від 16.03.2022, зазначена інформація в умовах військового стану може завдати шкоди обороноздатності держави та за окремими показниками може підпадати під дію окремих пунктів зводу відомостей, що становлять державну таємницю.

Надалі, 25.02.2022 ОСОБА_4 ініціативно проінформував зазначеного вище представника іноземної організації про наявність на території Центральної артилерійської бази озброєнь Збройних Сил України (військової частини НОМЕР_1 ), яка дислокується в АДРЕСА_3 , великої кількості стрілецької зброї та військової техніки, з метою можливого зруйнування або пошкодження даного військового об`єкту.

Окрім того, громадянин України ОСОБА_4 , діючи із прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи обізнаним про правила поводження зі зброєю та боєприпасами, діючи на виконання свого злочинного умислу щодо вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, у порушення «Положення про дозвільну систему», що затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, що затверджена наказом МВС №662 від 21.08.1998, з метою забезпечення власної безпеки, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, без передбаченого законом дозволу, придбав 120 (сто двадцять) патронів, які є боєприпасами до вогнепальної стрілецької зброї, проміжними бойовими патронами калібру 5,45х39мм з кулями із сталевими осердями з підвищеною пробивною здатністю (7Н10, 7Н10М), зразка 1992 року, які незаконно зберігав за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту їх вилучення 18.03.2022 під час проведення обшуку цього житлового приміщення.

18 березня 2022 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а в подальшому останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.
Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.
Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.
Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Таким чином, прокурор при розгляді клопотання довеві наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.111 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків.

А тому, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна, а також умисного тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3-х до 7-ми років, вік, стан здоров`я, репутацію, майновий стан, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, слідчий суддя прийшов до висновку, що до нього слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 судом враховуються вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
З урахуванням наведеного, є необхідним застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, підозрюваний ОСОБА_4 має стійкі зв`язки із представниками іноземної організації, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, в тому числі проти основ національної безпеки України на виконання завдань країни-агресора, тому може отримувати від представників ворожих організацій значні грошові кошти, кінцева сума яких не може бути встановлена слідством.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно ( ч. 5 ст. 182 КПК України).
Тому враховуючи викладене, оскільки визначення розміру застави в межах, які передбачені п.3 ч.5 ст.182 КПК України від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя вважає за необхідне збільшення максимального розміру застави до 1000 розмірів неоподаткованого мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 202, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід - тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 08 год. 30 хв. 18 березня 2022 року.

Визначити, що строк дії ухвали до 08 год. 29 хв. 16 травня 2022 року.

Одночасно визначити розмір застави у розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 2 481 000 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Отримувач коштів ТУ ДСА в Рівненській області, Код отримувача ( код за ЄДРПОУ): 26259988, IBAN № UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду;

не відлучатися із населеного пункту, в якому де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 16 травня 2022 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Рівненського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_11