ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/502/22 Справа № 731/590/19 Категорія: п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 23 серпня 2022 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчинені злочинів передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 296, п. 13ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 21 жовтня 2022 року.

При прийнятті такого рішення, суд врахував ступень тяжкості кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 , які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких. Окрім того, суд зазначив про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також суд вказав про існування обставин щодо неможливості закінчення судового розгляду до закінчення дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченої. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції встановив, що не один з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевикладеним ризикам.

В апеляційній скарзі обвинувачений ставить питання про скасування вищевказаної ухвали суду. Вважає, що судом першої інстанції, було порушено вимоги ч. 2 ст. 336 КПК України та не прийняті до уваги заперечення обвинуваченого про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, що є істотним порушенням його процесуальних прав. З цього приводу посилається на Конституцію України, а також ст. 1 Закон України «Про попереднє ув`язнення». Зазначає, що майже рік справа не розглядається.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:
- обвинувачений та його захисник, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені; обвинувачений також вказав про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та можливість застосувати до нього домашній арешт;
- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 199 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Дані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що при прийняті рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ризики, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, не зникли та не зменшились.
Колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, може реально спонукати його до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду. Так само в апеляційній скарзі не спростовані доводи суду першої інстанції про наявність ризиків того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Отже більш м`який запобіжний захід, а ні ж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам.
З огляду на ці обставини суд першої інстанції привів належні доводи щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання апелянта на порушення його прав під час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу, оскільки суд першої інстанції не забезпечив його безпосередню участь у судовому засіданні, є безпідставними.
З матеріалів судової справи вбачається, що обвинувачений приймав участь у судовому засіданні в суді першої інстанції в режимі відеоконференції, мав змогу давати пояснення, заявляти клопотання, приводити аргументи проти продовження дії запобіжного заходу.
Утім обвинувачений в суді першої інстанції вказаними правами не скористався і відмовився від дачі пояснень.
Окрім того, в судовому засіданні приймав участь його захисник ОСОБА_9 . При цьому, об`єктивних даних про неналежне виконання адвокатом професійних обов`язків захисника, яке би могло призвести до істотного обмеження прав ОСОБА_6 , матеріали справи не містять.
З урахуванням здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану, апеляційний суд не вбачає порушення приписів ч. 2 ст. 336 КПК України, при наявності заперечень обвинуваченого проти проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. За таких обставин не вбачається безумовних підстав для скасування чи зміни ухвали суду.
Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 23 серпня 2022 року без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3