Номер провадження: 11-п/813/370/22
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про направлення кримінального провадження № 0000092, внесеного до ЄРДР 21.05.2021 року, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 189 КК України, до іншого суду,

встановив:

До Одеського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 0000092, внесеного до ЄРДР 21.05.2021 року, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 189 КК України, з Київського районного суду м. Одеси до Приморського районного суду м. Одеси.

Клопотання мотивовано тим, що обвинувальний акт надійшов до Київського районного суду м. Одеси з порушенням правил підсудності, визначених ст. 32 КПК України, оскільки більш тяжке діяння, яке інкримінується обвинуваченим, було вчинено на АДРЕСА_1 , що підпадає під юрисдикцію Приморського районного суду м. Одеси.

Крім того, захисник також стверджує, що завершення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні відбулось в межах територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси, оскільки обвинувальний акт затверджений прокурором у приміщенні за адресою: вул. Пушкінська, буд. 3, м. Одеса, на територію якого поширюється юрисдикція Приморського районного суду м. Одеси.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання та просила його задовольнити, прокурор ОСОБА_5 заперечував проти його задоволення.

Представник потерпілих ОСОБА_9 надав свої письмові заперечення в яких висловив свою незгоду щодо зміни підсудності зазначеного кримінального провадження, у зв`язку з ти, що вимога передачі грошових коштів обвинуваченими була висунута у мікрорайоні Таїрова, що є складовою Київського району міста Одеси. Також звертають увагу на те, що обвинувальний акт надійшов до Київського районного суду м. Одеси під час дії ч. 9 ст. 615 КПК України в редакції ЗУ від 27.07.2022 року за №2462-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану», який набрав чинності 25 серпня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію учасників судового розгляду, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно зі ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Визначення територіальної та інстанційної підсудності кримінального провадження регламентовано кримінальним процесуальним законодавством, а саме, ст. ст. 32-34 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, що вчинені на території України і віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, здійснює Вищий антикорупційний суд.

За вимогами ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Таким чином, підсудність даного кримінального провадження має визначатись за судом, у межах територіальної юрисдикції якого було вчинено більш тяжке кримінальне правопорушення, яким у даному випадку є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України, яке ставиться у вину обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до статті 189 КК України вимагання полягає у незаконній вимозі передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці.

Склад злочину, передбачений у ст. 189 КК України визначений законодавцем як формальний, адже для наявності об`єктивної сторони необов`язкове настання суспільно небезпечних наслідків для кваліфікації кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 № 10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності" вимагання є закінченим злочином з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної з вказаними погрозами, насильством, пошкодженням чи знищенням майна незалежно від досягнення поставленої винною особою мети.

Згідно обвинувального акту, зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 висловив вимогу потерпілому ОСОБА_10 про надання грошових коштів за звільнення та не притягнення до кримінальної відповідальності, орієнтовно знаходячись у мікрорайоні Таїрово у м. Одесі, що підпадає під юрисдикцію Київського районного суду м. Одеси.

Посилання захисника у клопотання про те, що місцем вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, є місце тимчасового проживання потерпілого ОСОБА_10 - АДРЕСА_1 , є помилковими.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає порушень правил територіальної підсудності під час направлення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000092, внесеному до ЄРДР 21.05.2021 року, до Київського районного суду м. Одеси.

Поряд з цим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан на 30 діб, який на теперішній час продовжено до 21 листопада 2022 року Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022.

Особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану врегульовано статтею 615 КПК України.

22 серпня 2022 року дата затвердження обвинувального акту відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяла ч. 9 ст. 615 КПК України, в редакції за змістом якої під час дії воєнного стану обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000092, внесеному до ЄРДР 21.05.2021 року, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 189 КК України, був затверджений прокурором ОСОБА_11 за адресою: вул. Пушкінська, буд. 3, м. Одеса, тобто на території Приморського району м. Одеси.

В аспекті застосування приписів ч. 9 ст. 615 КПК щодо встановлення місця закінчення досудового розслідування необхідно виходити із положень Глави 24 КПК які визначають поняття і форми закінчення досудового розслідування.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 283 КПК, якими визначаються загальні положення закінчення досудового розслідування, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, як вбачається зі змісту наведеної норми, певну форму закінчення досудового розслідування законодавець пов`язує з дією, яку зобов`язаний вчинити саме прокурор, а тому місцем закінчення досудового розслідування слід вважати місце вчинення прокурором відповідної дії.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).

25 серпня 2022 року набрав чинності Закон України від 27.07.2022 року за №2462-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану».

Вказаним законом були внесені зміни, в тому числі і в абзац 1 ч. 9 ст. 615 КПК України, і на теперішній час частина 9 ст. 615 КПК України викладена у наступній редакції: - «Під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством».

Натомість, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000092, внесеному до ЄРДР 21.05.2021 року, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 189 КК України, було фактично направлено та отримано судом 26 серпня 2022 року, тобто під час дії ч. 9 ст. 615 КПК України в редакції ЗУ від 27.07.2022 року за №2462-IX «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану», який набрав чинності 25 серпня 2022 року.

Отже безпідставними є твердження захисника про те, що підсудність вказаного провадження має визначатися ч. 9 ст. 615 КПК України, в редакції до змін, які набрали чинності 25 серпня 2022 року.

Чинна редакція ч. 9 ст. 615 КПК України повністю узгоджується з загальними положеннями визначення територіальної підсудності, встановленими ч. 1 ст. 32 КПК України.

За таких обставин вказане кримінальне провадження територіально підсудне саме Київському районному суду м. Одеси.

Керуючись ст.ст. 32, 34, 370, 405, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , про направлення кримінального провадження № 0000092, внесеного до ЄРДР 21.05.2021 року, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 189 КК України, до іншого суду,- залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2