ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1273/22 Справа № 211/3323/17 Суддя у 1-й інстанції - Середня Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Джерелейко О.Є.,

суддів Піскун О.П., Онушко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Камінської Е.К.,

прокурора Ганзюк А.В. (приймає участь в

режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_1 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

представника потерпілого Давидової Н.О. (приймає участь в

режимі відеоконференції),

захисника Андрієнка С.В.,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000752 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Нововасилівка Софіївського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не встановлено, хто з водіїв першим створив небезпечну дорожню обстановку, а далі- аварійну ситуацію, яка призвела до дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначає, що суд, надаючи аналіз висновку комісійної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 8150/19-52/26353/19-52 від 31.10.2019 року, неповно та вибірково дослідив її, надав перевагу висновкам експертизи по питанням про невинуватість водія ОСОБА_3 та необгрунтовано відкинув висновки експертизи про невинуватість водія ОСОБА_2 .

Так, суд, обгрунтовуючи визнання недопустимим доказом висновки по питанням № 3 та 4, зазначає, що ці висновки «умовні, тому не враховуються». Подальше посилання суду на текст дослідницької частини висновку є неповним та вирваним із контексту, що створює зовсім інше розуміння тексту висновку.

Зазначає, що суд, посилаючись як на доказ на висновок судово-автотехнічної експертизи № 2545/10325 від 29.05.2020 року, не надав чіткого аналізу експертизі, а обмежився лише перерахуванням відповідей на питання, які були надані експертом, і які кажуть про обоюдну провину водіїв.

Також вказаний висновок експерта в частині визначення вини водія ОСОБА_2 є сумнівним та протирічить матеріалам справи, оскільки експерт встановив наявність в діях водія ОСОБА_2 порушень вимог ПДР лише на підставі перегляду відеозапису та не провів при цьому жодних розрахунків.

Стверджує, що факт зіткнення транспортних засобів у правій смузі руху підтверджується показами свідка ОСОБА_4 , які були надані в судовому засіданні 25.01.2021 року, та висновком судово-трасологічної експертизи №6/10.4/491 від 06.07.17 року.

Вказує на те, що суд, визнаючи недопустимим доказом висновки судового експерта ОСОБА_5 №10.1- 10.4/014 від 14.03.18 року по питанням №№ 1, 3, 4, 6, 7, обґрунтовує відсутністю у експерта ОСОБА_5 експертної спеціальності 7.1 «Технічне дослідження матеріалів та засобів відео, звукозапису.», однак експерт ОСОБА_5 при виконанні цієї експертизи не досліджував питання в частині дослідження відеозапису та отримання фотознімків, а тому згідно нормативної законодавчої бази йому не потрібна наявність експертної спеціальності 7.1.

Відповідь на питання №8 вказаної експертизи судом не було визнано недопустимим доказом, у якому чітко вказано, що «спочатку водій мотоцикла Кавасакі розпочав рух з перевищенням встановлених швидкісних меж в населеному пункті (60 км/год), а потім вже водій автобуса ОСОБА_2 розпочав свої дії з виконання маневру повороту ліворуч». Цей факт судом проігноровано.

Також суд першої інстанції не дав належної оцінки тому факту, що в дослідницькій частині експертизи чітко вказано, що якби мотоцикл ОСОБА_6 під керуванням водія ОСОБА_3 рухався б з допустимою швидкістю ( 60 км/год), то він мав можливість запобігти зіткненню, навіть не вдаючись до зниження швидкості, рухаючись в межах своєї смуги паралельно осі дороги.

Посилається на те, що у висновку судово-автотехнічної експертизи № 6/6.1/10.1/574/575 від 04.07.2017 року відсутні жодні посилання на конкретні докази, на підставі яких зроблено висновки, що згідно із постановою Верховного Суду від 27.04.2020 року по справі 335/2108/17, є недопустимим доказом.

Зазначає, що інші докази, які були надані стороною обвинувачення, свідчать лише про саму подію кримінального правопорушення та його наслідки, але не є беззаперечними доказами винуватості ОСОБА_2 у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Вказує на те, що ОСОБА_2 у своїх показах зазначав, що перед початком маневру повороту він оцінив відстань до транспортних засобів, переконався, що своїми діями він не створює перешкод для руху зустрічному транспорту і лише після цього почав виконувати маневр повороту. Під час виконання маневру він розраховував на те, що всі інші учасники руху виконують вимоги Правил дорожнього руху України і не створюють своїми діями небезпеку або перешкоду для руху, а тому той факт, що водій ОСОБА_2 не зміг уникнути зіткнення, не може бути поставлено йому за провину, оскільки він не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення Правил дорожнього руху іншим водієм; він не передбачав і не мав можливості передбачити, що перед початком здійснення його маневру повороту ліворуч, водій ОСОБА_3 , керуючи мотоциклом, в цей час першим почне рух свого мотоцикла та буде рухатись з перевищенням дозволеної в населеному пункті швидкості.

Стверджує, що вирок суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 27 749,50 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 100 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам законодавства, так як ОСОБА_2 не є належним відповідачем у цій справі.

Так, під час судового розгляду встановлено, що власником автомобіля Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував обвинувачений ОСОБА_2 , є ТОВ «Автотранссервіс». Обвинувачений ОСОБА_2 є офіційним співробітником вказаного підприємства та під час дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові обов`язки.

Таким чином, моральну та матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_1 повинно відшкодовувати ТОВ «Автотранссервіс» або страхова компанія ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якій застраховано цивільно-правову відповідальність ТОВ «Автотранссервіс», як власника наземного транспортного засобу, про що свідчить поліс АК/6676436, який діяв на час дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпілим ОСОБА_1 подано заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Цим же вироком з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 27 749,50 грн.

За обставин, викладених у вироку, 26.05.2017 року, приблизно о 20.30 годин, тобто у світлий час доби, ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES - BENZ SPRINTER 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по проїжджій частині вул. Дніпропетровське Шосе, що у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області з сторони пр. Гагаріна м. Кривого Рогу, доїхав до нерегульованого перехрестя з вул. Телевізійна, де мав намір виконати подальший рух по вищезазначеній вулиці з поворотом наліво.

Знаходячись на нерегульованому перехресті, ОСОБА_2 , не зупиняючи вказаний автомобіль, продовжив рух в напрямку проїжджої частини вул. Телевезійна, здійснюючи маневр повороту ліворуч та не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявляючи крайню неуважність до дорожній обстановці, виїхав на зустрічну смугу проїжджої частини вул. Дніпропетровське Шосе, рухаючись у бік вул. Телевізійна, не надавши перевагу у русі технічно справному мотоциклу «KAWASAKI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по вул. Дніпропетровське Шосе в зустрічному напрямку, з перевищенням допустимої швидкості в населеному пункті, тобто вище ніж 60 км/год, який, в свою чергу, своїми діями не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У ході подальшого зближення транспортних засобів поблизу електроопори № 127 по вул. Дніпропетровське Шосе м. Кривого Рогу, відбулось зіткнення правою бічною частиною мотоцикла «KAWASAKI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з правою задньою бічною поверхнею автомобіля «MERCEDES - BENZ SPRINTER 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Своїми діями водій мотоциклу «KAWASAKI», реєстраційний номер А.Е1790АВ ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 12.4, 12.9 (б), Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год».

п. 12.9 (б) «Перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4- 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 Правил Дорожнього Руху України».

Порушення п.п. 12.4 та 12.9 (б) Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у причинному зв`язку з характером настання дорожньо-транспортної події.

Своїми діями водій автомобіля «MERCEDES - BENZ SPRINTER 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 16.13 «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч »;

Порушення п. 16.13 Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 знаходиться у причинному зв`язку з характером настання дорожньо-транспортної події.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла «KAWASAKI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 отримав чисельні тілесні ушкодження, які спричинені від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, з послідуючим відкиданням та падінням на тверде нерівне дорожнє покриття та подальшим ковзанням на твердому нерівному дорожньому покриттю, що могло бути при умовах та обставинах дорожньо-транспортної пригоди. Тілесні ушкодження відносяться до комплексу сполученої травми та оцінюються у сукупності, за своїм характером відносяться до тяжкої степені тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_3 настала під час проведення операції у відділені політравми КЗ "Криворізька міська клінічна лікарня №2" ДОР" о 22.05 годин 26.05.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи обвинуваченого щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки його вина у вчиненні цього злочину підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_1 , який в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що в день події о 21.00 годині йому повідомили, що син потрапив в ДТП. В той же вечір він поїхав на місце ДТП та з відеозапису з відеореєстратора було видно, що автобус, який рухався по вул. Дніпровське шосе в напрямок м. Дніпро, робив лівий поворот і не надав дорогу транспортним засобам. Окрім того, у його сина було 15 років водійського стажу, займався мотоспортом;

- показами свідка ОСОБА_4 , який суду показав, що 26.05.2017 року ввечері з 18.00 години до 20.00 години він виїжджав з вул. Телевізійної в м. Кривий Ріг в Довгинцівському районі на вул. Дніпровське шосе, повернув на право та потім здійснював маневр розвороту вліво з крайньої лівої смуги, щоб прямувати в сторону м. Дніпро. В цей же момент в бік м. Дніпра по вул. Дніпровське шосе рухався бус марки "Фольцваген" синього кольору, який не пропустив його, порушивши ПДР України, не давши завершити маневр розвороту вліво. Потім завершивши маневр розвороту він перемістився в крайню праву смугу дороги, щоб рухатися прямо, так як бус включив лівий покажчик повороту, щоб заїхати на вул. Телевізійну. Коли вже бус здійснював маневр повороту вліво, він почув свист гальм і тоді вже побачив, що сталося ДТП. Чув, як водій буса казав, що він мотоцикліста не бачив. Залишатися довго на місці ДТП він не міг, а тому він залишив людям, які були на місці ДТП свій номер телефону, оскільки події були зафіксовані на його відеореєстратор. Удар стався в крайній правій смузі руху. Рухався бус з невеликою швидкістю до 10 км/год, так як він зупинився перед тим як робити маневр повороту;

- показами свідка ОСОБА_7 , який працює слідчим, та який в судовому засіданні повідомив, щодо обставин вилучення відеозапису шляхом копіювання з відеореєстратора свідка ОСОБА_4 та здання матеріалів кримінального провадження до експертної установи. Відповідно до відео, наданому свідком ОСОБА_4 , зіткнення автомобіля з мотоциклом сталося в лівій смузі руху за напрямком руху мотоциклу. На відео добре видно як автомобіль повертає ліворуч та не надає перевагу у русі мотоциклу.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні цього кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та фототаблицею до нього від 26.05.2017 року, в якому зафіксовано місце ДТП: м. Кривий Ріг, перехрестя вул. Дніпропетровське шосе та Телевізійна, елементи вулиці, дороги, вид та стан покриття, локалізацію пошкоджень транспортних засобів (т. 1 а.п. 4-16);

- висновком експерта № 6/10.2/495 від 29.06.2017 року, згідно із яким на момент огляду система рульового керування та робоча гальмівна система автобуса «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» р.н. НОМЕР_1 знаходилась в працездатному стані (т. 1 а.п. 59-64);

- висновком експерта № 6/10.2/487 від 29.06.2017 року, згідно із яким на момент огляду система рульового керування мотоцикла «Kawasaki» р.н. НОМЕР_2 знаходилась в працездатному стані; робоча гальмівна система знаходилась в стані часткової відмови. Виявлені в ході дослідження пошкодження робочої гальмівної системи мотоцикла найімовірніше виникли в момент ДТП внаслідок контакту з дорожнім покриттям після падіння або контакту з іншим транспортним засобом (т. 1 а.п. 69-72);

- висновком експерта № 6/10.4/491 від 06.07.2017 року, згідно із яким з причини обставин викладених в дослідницькій частині даного висновку експерта, встановити точне розташування місця зіткнення автобуса «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла «Kawasaki» р.н. НОМЕР_2 як в поперечному так і в повздовжньому напрямку за наявної зафіксованої слідової інформації та встановленими і заданими обставинами ДТП, на даному етапі дослідження не надається можливим, але вірогідно за все, місце зіткнення автобуса «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла «Kawasaki» р.н. НОМЕР_2 розташоване в повздовжньому напрямку в районі зафіксованої осипі скла та пластику мотоцикла «Kawasaki» р.н. НОМЕР_2 , або перед нею, як по ходу руху мотоцикла «Kawasaki» та так і по ходу руху автобуса «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» р.н. НОМЕР_1 , а в поперечному напрямку не далі ніж 6,4 м від правого краю проїзної частини дороги вул. Дніпропетровське шосе, по ходу руху мотоцикла «Kawasaki» р.н. НОМЕР_2 (т. 1 а.п. 77-81);

- протоколом огляду трупа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 27.05.2017 року з фото таблицею до нього (т. 1 а.п. 118, 119);

- копію лікарського свідоцтва про смерть № 923 від 29.05.2017 року, згідно із яким причина смерті ОСОБА_3 : шок, множинні переломи кісток, скелету, інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла (т. 1 а.п. 123);

- висновком експерта № 923 від 15.06.2017 року разом зі схемами тілесних ушкоджень до нього та висновок експерта № 923/1 від 16.06.2017 року, згідно із якими всі виявлені у трупа тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, з послідуючим відкиданням та падінням на тверде нерівне дорожнє покриття та подальшим ковзанням на твердому нерівному дорожньому покритті, що могло бути при умовах та обставинах дорожньо-транспортної пригоди зазначеної у постанові. При судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження відносяться до комплексу сполученої травми та оцінюються у сукупності, за своїм характером відносяться до тяжкої ступені тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Смерть його наступила від сполученої травми голови, тулуба та кінцівок, яка супроводжувалася множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів та ускладнилася розвитком шоку.

Між отриманим комплексом тілесних ушкоджень та смертю потерпілого ОСОБА_3 є прямий причинно-наслідковий зв`язок. При судово-токсикологічному дослідженні крові із трупа етиловий спирт не виявлений. Беручи до уваги анатомічну локалізацію та характер тілесних ушкоджень в момент первинного контакту мотоцикліста ОСОБА_3 з автобусом - «D Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», ОСОБА_3 міг перебувати у горизонтальному, вертикальному або проміжних між ними положеннях. На момент первинного контакту мотоцикліста ОСОБА_3 з автобусом «D Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», ОСОБА_3 перебував у процесі руху, що підтверджується анатомічною локалізацією та характером тілесних ушкоджень. В момент первинного контакту потерпілий ОСОБА_3 був звернутий передньою частиною тіла відносно задньої частини автобуса - «D Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», що підтверджується анатомічною локалізацією та характером тілесних ушкоджень. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_3 , тілесних ушкоджень характерних для перекочування колес через частини тіла та повністю тіла не виявлено, а саме не виявлені відбитки протектора колес транспортного засобу, відшарування м`яких тканин з утворенням ранових карманів, відривів частин тіла. Беручи до уваги дані представленої медичної картки стаціонарного хворого за № У-6601 КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР», відділення полі травми, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомо: «Поступил в отделение 26.05.2017 года в 20:55. Умер 26.04.17 г. в 22.05.» (т. 1 а.п. 125-131, 134-137);

- протоколом огляду CD-RW компакт-диску «VIDEX» від 19.06.2017 року, згідно із яким було переглянуто відеозапис, що перебував на відеореєстраторі, який в момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився у салоні тролейбуса з бортовим номером № 656, на якому зображено момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.05.2017 року близько 20.50 годин у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу на перехресті Дніпропетровського шосе і вул. Телевізійної, за участі мотоцикла та автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» (т. 2 а.п. 49-52);

- протоколом огляду автомобіля разом з фототаблицею до нього від 24.06.2017 року, згідно із яким на автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» р.н. НОМЕР_1 виявлено пошкодження заднього правого крила над колесом, а також деформацію металу частини заднього правого крила на місці з`єднання з заднім бампером, крім того мається деформація пластини заднього правого крила ближче до заднього правого колеса автомобіля. На правій частині бампера з правої частини автомобіля маються подряпини. Всі колеса під диском (т. 2 а.п. 65, 66-69);

- протоколом огляду мотоциклу разом з фототаблицею до нього від 24.06.2017 року, згідно із яким на мотоциклі «Kawasaki» р.н. НОМЕР_2 виявлено такі пошкодження: зламана та деформована задня частина над заднім колесом, деформований пластик. Деформована передня вилка мотоциклу, ручку гальм та щеплення, радіатор, паливний бак. На правій частині мотоциклу маються пошкодження лако-фарбного покриття. Колеса під тиском (т. 2 а.п. 70, 71-75);

- протоколом огляду CD-R компакт-диску «VIDEX» від 27.06.2017 року, згідно із яким було переглянуто відеозапис, що перебував на відеореєстраторі «TEXET» серійний номер DVR-533, який встановлений в салоні автомобіля «Renaut Logan» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що перебуває у володінні ОСОБА_4 , на якому зображено момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.05.2017 року близько 20.50 годин у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу на перехресті Дніпропетровського шосе і вул. Телевізійної, за участі мотоцикла та автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter» (т. 2 а.п. 83-84);

- висновком експерта № 6/6.1/10.1/574/575 від 04.07.2017 разом з таблицею зображень від 04.07.2017 року, згідно із яким, мінімальна швидкість руху мотоцикла «Kawasaki» до моменту початку гальмування була не менша ніж 79,1 км/год. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 16.13 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Технічна можливість запобігти вказаній ДТП в даній дорожній обстановці для водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» ОСОБА_2 визначалася шляхом виконання ним вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці водій мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху. При заданому механізмові події, в діях водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_3 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху не вбачається. При заданому механізмові події, дії водія мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. В умовах місця події, водій мотоцикла «Kawasaki» ОСОБА_3 не мав технічної можливості зупинити керований транспортний засіб до місця зіткнення своєчасним застосуванням екстреного гальмування при русі з мінімальною розрахунковою швидкістю (79,1 км/год). Однак, в умовах місця події, при русі мотоцикла «Kawasaki» з дозволеною в населених пунктах швидкістю (60,0 км/год) водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти ДТП своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою мотоцикла до місця зіткнення (т. 2 а.п. 90-98);

- висновком експерта № 10.1-10.4/014 від 14.03.2018 року, згідно із яким в даній дорожній обстановці, викладеній в заяві про проведення експертизи, та яка підтверджується, як наданими копіями матеріалів справи так і відеозаписами дорожньої обстановки, водій автомобіля Mercedes ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 9.2 (б), 10.1, 10.4 та 16.13 Правил дорожнього руху (т. 3 а.п. 71-91);

- висновком експертів № 8150/19-52/26353/19-52 від 31.10.2019, згідно із яким за обставин виникнення даної пригоди, що викладені в матеріалах справи, в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_2 , повинен був діяти у відповідності до вимог п. 16.13 ПДР. Вирішення поставленого питання № 8 не потребує застосування спеціальних знань в галузі авто технічної експертизи, та може бути вирішене судом самостійно з врахуванням умов виникнення даної пригоди, при яких на момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_3 (в даному випадку на момент початку маневрування автомобіля Mercedes-Benz, при якому він перетинав смугу руху мотоцикла Kawasaki) він (мотоцикл Kawasaki) рухався з перевищенням допустимої на даній ділянці дороги швидкості руху (т. 3 а.п. 199-208);

- висновком експерта № 2545/10325 від 29.05.2020 року, згідно із яким виходячи із вихідних даних ухвали та умови даного питання, мінімальна швидкість руху мотоцикла Kawasaki, виходячи із його слідів гальмування та переміщення у стані ковзання на боку, складала не менше 66 км/год. В даній дорожній обстановці, виходячи із відеозаписів, що надані на дослідження, водій автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 10.1 та п. 16.13 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації технічна можливість попередити зіткнення автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI та мотоцикла Kawasaki зі сторони водія ОСОБА_2 визначалась виконанням вимог п. 10.1 та п. 16.13 Правил дорожнього руху України. Для цього у нього були відсутні перешкоди технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI ОСОБА_2 перед зміною напрямку руху не впевнився у безпеці та при виконанні маневру лівого повороту не надав дорогу зустрічному транспортному засобу, що призвело до зіткнення автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI з мотоциклом Kawasaki, то дії водія автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI Жадька не відповідали вимогам п. 10.1 та п. 16.13 Правил дорожнього руху України, та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці, враховуючи відеозаписи та слідову інформацію, яка зафіксована в схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоцикла Kawasaki ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.3, 12.4 та п. 12.9 б) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації при застосуванні гальмування водієм ОСОБА_3 , без перекидання мотоцикла Kawasaki на бокову частину під час зближення транспортних засобів перед зіткненням та при русі із максимально допустимою швидкістю руху не більше 60 км/год, як того вимагають п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, водій мотоцикла Kawasaki ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення даних транспортних засобів шляхом виконання вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, для чого у нього були відсутні перешкоди технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій мотоцикла Kawasaki ОСОБА_3 мав технічну можливість шляхом застосування гальмування без перекидання мотоцикла Kawasaki на бокову частину уникнути зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI при русі із максимально допустимою швидкістю руху не більше 60 км/год, та дії водія мотоцикла Kawasaki ОСОБА_3 , який рухався в населеному пункті на мотоциклі Kawasaki зі швидкістю більше 60 км/год, не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (т.4 а.п. 6-15).

Суд першої інстанції, згідно із положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

При цьому суд першої інстанції дотримався вимог ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК України щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.

Доводи обвинуваченого про те, що судом не встановлено, хто з водіїв першим створив небезпечну дорожню обстановку та аварійну ситуацію, а також те, що судом не враховано, що він розраховував на належну поведінку інших учасників дорожнього руху, окрім того, в діях потерпілого ОСОБА_3 маються порушення вимог ПДР, на думку колегії суддів є такими, що не впливають на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 , оскільки у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв висновок щодо наявності чи відсутності в їх діях складу злочину потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеня участі кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

З матеріалів кримінального провадження, взятих судом в основу вироку, а саме: висновків експертів № 6/6.1/10.1/574/575 від 04.07.2017, № 2545/10325 від 29.05.2020 року вбачається, що дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам пункту 16.13 ПДР, що з технічної точки зору перебуває у причинному звязку з настанням ДТП.

При цьому, висновок суду про доведення вини обвинуваченого враховує встановлену під час судового розгляду дорожню обстановку та обставини, що склалися на ділянці дороги в час, коли відбулась ДТП, а саме, що потерпілий ОСОБА_3 мав перевагу у русі, та саме для нього відповідно до вказаних висновків експертів через дії водія ОСОБА_2 виникла небезпека для руху, внаслідок чого ОСОБА_3 мав діяти відповідно до п.12.3,12.4,12.9 б) ПДР України, тоді як водій ОСОБА_2 зобов`язаний був перед поворотом ліворуч дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, і ці обов`язки не втрачають своєї сили самим лише правом розрахувати на належну поведінку інших учасників, оскільки за вказаними висновками у обвинуваченого були відсутні перешкоди технічного характеру для виконання вимог ПДР, так як правильно встановив суд першої інстанції, що обвинувачений мав змогу відмовитися від виконання небезпечного маневру та не виїжджати на смугу зустрічного руху, по якій рухався транспортний засіб під керуванням потерпілого .

Таким чином, порушення одним із учасників дорожнього руху правил саме по собі не виключає винуватість іншого учасника руху.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тому судом першої інстанції обґрунтовано розглянуто кримінальне провадження в частині дій обвинуваченого.

Посилання захисника на правові позиції, викладені Верховним Судом у справах №712/13361/15 від 12.06.2018, №585/8/16-к від 05.04.2018, №163/1753/17 від 16.10.19 не враховуються колегією суддів, оскільки водій ОСОБА_2 не порушував ПДР вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, оскільки не позбавлений був можливості переконатися у безпечності свого маневру, тоді як потерпілий, хоч і рухався з перевищенням швидкості, але перебував на зустрічній смузі, маючи пріоритет, тому саме обвинувачений мав дати дорогу транспортному засобу під керуванням потерпілого, що в цій дорожній обстановці не виключає відповідальності обвинуваченого.

Посилання сторони захисту на те, що суд, надаючи аналіз висновку комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 8150/19-52/26353/19-52 від 31.10.2019 року, необґрунтовано відкинув висновки експертів про невинуватість водія ОСОБА_2 , які містяться у питаннях № 3 та 4, та які судом викладені неповно, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки судом обґрунтовано звернуто увагу на те, що з дослідницької частини вказаного висновку по питанням №3 і №4 вбачається, що в діях обвинуваченого ОСОБА_2 не вбачались би невідповідності вимогам п. 16.13 ПДР України, за умови прямолінійного (без будь якого маневрування) руху мотоцикла Kawasaki з допустимою на даній ділянці дороги швидкістю руху (60 км/год), однак згідно із встановленими судом обставинами, мотоцикл Kawasaki перед зіткненням не рухався прямолінійно, змінивши напрямок свого руху вправо, що підтверджується слідовою інформацією, зафіксованою в протоколі огляду місця ДТП від 26.05.2017, та мотоцикл Kawasaki рухався з перевищенням швидкості, більш ніж 60 км/год.

З урахуванням викладеного, посилання суду на те, що експерти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не мають експертної спеціальності 7.1 «Технічне дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису», тоді як ними не проводилось дослідження відеозапису, не є таким, що спростовує висновки суду про невідповідність викладеного дослідження по п.3,4 встановленим судом обставинам провадження.

Посилання обвинуваченого на те, що висновок судово-автотехнічної експертизи № 2545/10325 від 29.05.2020 року свідчить про обопільну провину водіїв, на думку колегії суддів не виключає того, що обвинувачений має нести відповідальність за допущені ним порушення, що встановлено цим висновком експерта, з урахуванням того, що відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України суд розглядає провадження в межах висунутого обвинувачення стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, тобто суд обґрунтовано взяв до уваги цей висновок на підтвердження винних дій обвинуваченого.

Твердження обвинуваченого про те, що у вказаному висновку експерта встановлено наявність в його діях порушень вимог ПДР на підставі перегляду відеозапису, при цьому не проведено жодних розрахунків, на думку колегії суддів є безпідставним, оскільки цей висновок відповідає вимогам, передбаченим п.6 ч.1 ст.102 КПК України, містить опис проведених досліджень та посилання на методи, застосовані у дослідженні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано його визнав належним та допустимим доказом та взяв до уваги отримані результати.

Також відповідно до ч.1 ст.356 КПК України за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

Таким чином, якщо обвинуваченому було не зрозуміло, на підставі чого експертом встановлено, що в його діях наявні порушення вимог ПДР, то сторона захисту мала змогу заявити клопотання про допит цього експерта для роз`яснення складеного ним висновку, однак такого клопотання не заявляла.

Доводи сторони захисту про невідповідність цього висновку фактичним обставинам, оскільки у висновку експерта вказано про зіткнення транспортних засобів у лівій смузі руху, тоді як відповідно до матеріалів провадження факт зіткнення транспортних засобів мав місце у правій смузі руху, що за твердженням сторони захисту підтверджується показами свідка ОСОБА_4 та висновком судово-трасологічної експертизи № 6/10.4/491, на думку колегії суддів не є слушними, оскільки не відповідають дослідженим доказам. Так, вказаний свідок в судовому засіданні зазначав про те, що момент зіткнення він не бачив, як не бачив і мотоцикліста, так як дивився прямо на дорогу, а тому його пояснення щодо місця зіткнення обґрунтовано не були взяті до уваги. Крім того, у висновку експерта № 6/10.4/491 зазначено, що за викладених в дослідницькій частині цього висновку обставин, встановити точне розташування місця зіткнення автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» та мотоцикла «Kawasaki» не надається можливим, при цьому визначено вірогідне місце зіткнення автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI» та мотоцикла «Kawasaki» не далі, ніж 6,4 м від правого краю проїзної частини дороги, по ходу руху мотоцикла, тоді як відповідно до схеми від 26.05.2017 права смуга руху становить лише 4,9м(т.1,а.п.81). Отже, вказані докази не визначають безсумнівно смугу, де відбулося зіткнення, а тому протиріччя, які б впливали на висновки експерта, у вказаних доказах відсутні, крім того, зафіксовані у висновку експерта дослідження підкріплені відповідними скріншотами з відеозапису(т.4, а.п.9 зворот). При цьому експертом зазначено про те, що вирішення поставлених питань не потребує спеціальних знань експертів у галузі фототехнічних досліджень та досліджень відео-, звукозапису, чому надано оцінку судом, з якою погоджується колегія суддів.

Посилання обвинуваченого на те, що судом безпідставно визнано недопустимим доказом висновки експерта № 10.1-10.4/014 по питанням №№ 1, 3, 4, 6, 7 з підстав відсутності у експерта ОСОБА_5 експертної спеціальності 7.1, який на переконання сторони захисту не вирішував питання в частині дослідження відеозапису та отримання фотознімків, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки з вказаного висновку вбачається, що експерт при наданні відповідей на вказані питання посилався на відеофайл з відеореєстратора та на відеозаписи дорожньої обстановки, здійснював дослідження кадрів, розрахунки на підставі зміни секундного покажчика, а тому встановивши, що у експерта відсутня відповідна експертна спеціальність, судом першої інстанції обґрунтовано відповіді на вказані питання визнано недопустимими доказами.

При цьому, хоча судом і не вказано про відсутність у експерта ОСОБА_5 експертної спеціальності 6.1 Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення, що має бути наявна для дослідження відеокадрів з урахуванням положень Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 справа №175/4256/18, провадження №51-1171км21, але висновки суду є правильними по суті та не спростовані доводами сторони захисту.

Твердження обвинуваченого про те, що судом не взято до уваги відповідь на питання № 8 вказаної експертизи, відповідно до якої спочатку водій мотоцикла розпочав рух з перевищенням встановлених швидкісних меж в населеному пункті, а потім водій автобуса розпочав виконувати маневр повороту ліворуч є безпідставними, оскільки відповідь на вказане питання відповідно до висновку №2545/10325 від 29.05.2020 (п.2) виходить за межі компетенції експерта-автотехніка, вказаний висновок взятий судом до уваги та, аналізуючи який, суд першої інстанції сам надав оцінку черговості дій водіїв відповідно до досліджених доказів, за якої обвинувачений, здійснюючи поворот ліворуч, міг запобігти ДТП, відмовившись від маневру повороту, оскільки мав надати перевагу у русі потерпілому ОСОБА_3 , який вже рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку.

Доводи апеляційної скарги про те, що в дослідницькій частині висновку експерта зазначено, що якби водій мотоцикла рухався б з допустимою швидкістю (60 км/год), то він мав можливість запобігти зіткненню,- колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в цій частині висновок визнано недопустимим доказом.

Разом з тим, такий же висновок наданий у висновку експерта №2545/10325 від 29.05.2020, який взятий судом в основу вироку, при цьому, суд звернув увагу на те, що в учасників події була необмежена оглядовість(з протоколу огляду місця події), дорожньо-транспортна пригода сталася без гальмування автомобіля під керуванням обвинуваченого(із вказаного висновку та ухвали суду про призначення експертизи) та при фактичній швидкості мотоцикла обвинувачений міг запобігти зіткненню, надавши перевагу мотоциклу, що він мав зробити, виконуючи п.16.13 ПДР України. Тобто, встановлені судом обставини не дають підстав стверджувати, що обвинувачений діяв вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою.

Посилання обвинуваченого на те, що у висновку експерта № 6/6.1/10.1/574/575 від 04.07.2017 року відсутні посилання на докази, на підставі яких зроблено висновки є безпідставним, оскільки з вказаного висновку вбачається, що він ґрунтується на відомостях, які стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення цього дослідження, при цьому, відповідно до ст. 102 КПК України у висновку зазначено опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом.

Отже, суд дійшов висновку, що вказані у вироку та досліджені в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та доведеності вини у його вчиненні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. а тому не вбачає причин для скасування вироку суду в цій частині.

Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, то воно відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, окрім того, враховано думку потерпілого щодо призначення покарання та обставини кримінального правопорушення, а саме, що в діях водія мотоциклу Kawasaki також встановлено порушення правил дорожнього руху, яке полягає у перевищенні швидкості руху, що сприяло дорожньо-транспортній пригоді; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_2 в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами.

Що стосується рішення суду першої інстанції щодо розгляду цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Аналіз норм статей 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, в тому числі моральна, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_2 на 26.05.2017 року працював у ТОВ Автотранссервіс на посаді водія, що підтверджується характеристикою обвинуваченого від 30.05.2017 року (а.п. 112 т.2) та на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення виконував свої професійні обов`язки, про що свідчить копія контрольної книжки водія ОСОБА_2 та дорожнього листа (а.п.20, 22-23 т.1), відповідно до яких, водій ОСОБА_2 був допущений ТОВ Автотранссервіс до здійснення перевезень на автомобілі Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, вказані документи свідчать про те, що на момент вчинення ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди між ним та ТОВ Автотранссервіс існували трудові відносини, оскільки обвинувачений вказаним товариством був забезпечений робочим місцем, у вигляді надання йому для виконання трудових обов`язків транспортного засобу, а тому відшкодування завданої потерпілому майнової та моральної шкоди підлягає стягненню з ТОВ Автотранссервіс як роботодавця ОСОБА_2 .

Разом з цим, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на час дорожньо-транспортної пригоди був застрахований, що підтверджується полісом обов`язкового страхування № АК6676436, виданий ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп, який наявний в матеріалах провадження (а.п.21 т.1), що не було взято судом першої інстанції до уваги.

Таким чином, залишились поза увагою суду та не з`ясовані обставини щодо належних відповідачів, порядку відшкодування моральної та матеріальної шкоди, чи мало місце звернення до страховика.

З урахуванням вказаного, судове рішення в частині цивільного позову не можна визнати законним, обґрунтованим і вмотивованим у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.

Підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Колегія суддів позбавлена можливості винесення кінцевого рішення в частині цивільних позовів у цьому кримінальному провадженні, оскільки страхова компанія на час ухвалення вироку не була залучена до участі у судовому засіданні.

Виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. п. 1, 2 ч.1 ст. 7 КПК України, вирок підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, і призначення нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Під час нового розгляду позову в порядку цивільного судочинства суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей, безпосередньо дослідити докази, дати їм належну оцінку, та з дотриманням положень процесуального закону ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року задовольнити частково.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2022 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - скасувати, призначити в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

О.Є. Джерелейко О.П. Піскун Н.М. Онушко