Справа № 336/1438/22
Провадження № 1-кп/336/500/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 від 09.03.2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою:

у провадження Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, ухвалою від 19.04.2022 року у ньому, було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Позиція сторін:

сторони кримінального провадження з боку обвинувачення та захисту вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає.

Встановлені судом обставини:

кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м.Запоріжжя. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався:

суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що справа, з огляду на вищевстановлені судом обставини, підлягає призначенню до судового розгляду.

Також, у підготовчому судовому засіданні, відповідно до положень ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся із клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу вигляді тримання його під вартою до строком на 60 днів.

Обґрунтування клопотання:

ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, придбав, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, корпус бойової гранати «РГД-5» з маркуванням «2175Т», підривач типу УЗРГМ з маркуванням «287-74», після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, зберігав вказані предмети у приміщенні кімнати на другому поверсі будівлі за адресою АДРЕСА_2 .

В подальшому 09.03.2022 о 18.00 год. в ході проведення обшуку будівлі по АДРЕСА_2 , співробітниками поліції, в присутності понятих та ОСОБА_5 , було виявлено і вилучено предмети, а саме корпус бойової гранати «РГД-5» з маркуванням «2175Т», підривач типу УЗРГМ з маркуванням «287-74», які згідно з висновком судової експертизи Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-22/3222 від 10.03.2022, у сукупності являються вибуховими пристроями військового призначення, а саме бойовою ручною наступальною осколковою гранатою РГД-5, яка відноситься до бойових припасів, яку ОСОБА_5 зберігав, без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Дане кримінальне правопорушення було внесено 09.03.2022 р. до ЄРДР за № 0000375 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

09.03.2022 р. о 18.13 год. ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст.208 КПК України.

10.03.2022 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Посилаючись на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на свідків та очевидців кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить суд задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, жодними доказами не підтверджені. Так, ОСОБА_5 має постійне місце проживання, жодним чином не може перешкодити кримінальному провадженню, не має наміру впливати на свідків. Окрім того підозрюваний є особою, яка має дозвіл на зберігання зброї, питання щодо продовження дії цього дозволу наразі вирішується компетентними органами і, в умовах оголошеного на території держави воєнного стану, на думку сторони захисту, має право зберігати зброю для захисту сім`ї. Крім того, дії підозрюваного не містять кваліфікуючої ознаки збуту бойових припасів. Просив відмовити у обранні відносно підозрюваного будь-якого запобіжного заходу.

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію адвоката. Зазначив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення господарських злочинів, але на разі є особою, яка в силу ст.89 КК України не судима.

Суд вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження та додані до нього документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.03.2022 року в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 ОСОБА_5 , 1978 року народження, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

09.03.2022 р. о 18.13 год. ОСОБА_5 був затриманий на підставі ст.208 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може не законно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

При вирішенні питання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує відомості про те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, яке співпадає з його реєстрацією, утримує неповнолітню дитину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча в силу положень ст.89 КК України є особою, яка не має судимості.

Також, судом враховується і тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк до семи років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказані злочини, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При розгляді даного клопотання суд дійшов до висновку, що заявлені ризики втечі обвинуваченого, можливості незаконно впливу на свідків чи можливості перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, існують, що є підставою для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, дані про особу ОСОБА_5 , суд вважає необхідним застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів, тобто по 28 червня 2022 року, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України і тримання ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч. 1ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України. Слідчий суддя, співставивши існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, та з урахуванням ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2022 рік щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2022 року складає 2481 грн., вважає за необхідне визначити заставу у вигляді п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Серед іншого, зазначене судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

При визначенні строку проведення судового розгляду суд враховує положення ст. 28 КПК України.

З цих підстав суд, керуючись ст. ст. 314-318, 369-372, 376 КПК України,

постановив:

призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у рамках кримінального провадження ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. ст. 263 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чарівна, 117А, 05.05.2022 року о 10:00 год.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження (ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 18.13 год. 28 червня 2022 року.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 , обов`язків, визначених КПК України.

Визначити ОСОБА_5 заставу у 50 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124 050 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний р/р UA0001205, відкритий в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу ТУ ДСА України в Запорізькій області, , призначення платежу: застава підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне провадження № 336/1438/22, пр.1-кс/336/195/2022, Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження, та до суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , ст.слідчого відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 та слідчого суддю Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, її оскарження не зупиняє виконання ухвали.

Суддя ОСОБА_1