ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/4737/21

Провадження № 11-кп/4820/459/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу обвинуваченого за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309КК України ОСОБА_5 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою, зокрема, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволено, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 15 червня 2022 року включно.

Заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 47 860 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою, залишено без змін, і в разі внесення якої, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

В задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, - відмовлено.

Продовжуючи дію запобіжного заходу, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що наведені стороною обвинувачення обставини, свідчать про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень по справі.

З врахуванням положень ст. 197 КПК України, доцільно продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою до 15 червня 2022 року включно.

Розмір застави визначеної в розмірі 20 прожиткових мінімумів, що становить 47 860 грн. є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі.

Вважає, що поліцією було грубо порушено ст.271 КПК України, оскільки свідок ОСОБА_6 був підбурювачем на скоєння злочину.

Крім того, свідок ОСОБА_6 порушив присягу, а саме вимоги ч.1 ст.352 КПК України.

Стверджує, що всі докази у справі є незаконними і недопустимими, тому свою вину не визнає і вважає, що його утримують під вартою, майже рік, безпідставно.

На думку апелянта, суд не може вважати за доцільне продовжити йому строк тримання під вартою, так як порушено положення ст.197 КПК України.

Апелянт не просить в апеляційній скарзі безпосередньої участі у розгляді його апеляційної скарги на зазначене рішення суду.

У відповідності з ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Вказані вимоги судом першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримані.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Місцевий суд, з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою.

Твердження, в апеляційній скарзі обвинуваченого, про відсутність ризиків, які б давали суду підстави вважати, що він може вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та про наявність підстав для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суперечать дослідженим матеріалам провадження та не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що останній обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів та кримінального проступку, за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, визначених у ст.177 КПК України, а саме: що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вказані обставини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що застосування до ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.
Враховуючи, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний обвинуваченому раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій.

Доводи обвинуваченого про те, що він вину не визнає у скоєних злочинах, на які його підбурив свідок ОСОБА_6 , який порушив присягу в судовому засіданні, не заслуговують на увагу, оскільки кримінальне провадження знаходиться на розгляді в суді першої інстанції, тому апеляційний суд лише перевіряє обставини і підстави продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, при цьому не досліджує докази у даному кримінальному провадженню.

Посилання апелянта на те, що суд не може продовжити йому строк тримання під вартою, так як порушено вимоги ст.197 КПК України, є безпідставними, оскільки у вказаній статті зазначено, зокрема, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування. Дане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розслідування, тобто на розгляді в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 не має.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 15 червня 2022 року, включно, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3