Справа № 215/2002/22
УХВАЛА

28 червня 2022 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000096 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2022 року до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу надійшло зазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті з можливістю внесення застави. Як вказує прокурор ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді старшого стрільця 1 взводу охорони 17 роти охорони 4 батальйону охорони, у військовому званні «солдат», 16 червня 2022 року близько 21 год. 00 хв. перебуваючи в спальному приміщенні третього поверху Криворізької загальноосвітньої школи №78, де тимчасово дислокується військова частина НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 11, 13, 16, 17, 30, 49, 125, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно посягаючи на встановлений порядок несення військової служби у військових формуваннях України, усвідомлюючи, що командир відділення 1 взводу охорони НОМЕР_2 роти охорони НОМЕР_3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_6 за військовим званням і посадою є для нього начальником та перебуває при виконанні обов`язків з військової служби, діючи з мотивів невдоволення його законною службовою вимогливістю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив погрозу вбивством своєму безпосередньому начальникові - сержанту ОСОБА_6 , у зв`язку із виконанням ним обов`язків з військової служби, а саме висловив намір позбавити його життя. З урахуванням його характеристики, тяжкості злочину, можливості передислокації підрозділу , наявні ризики ухилення обвинуваченого від суду, впливу на потерпілого і свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Захисник та обвинувачений заперечували щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати домашній арешт.

Згідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію ; майновий стан ; наявність судимостей ; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши сторін кримінального провадження, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, що належить до категорії тяжких злочинів і за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.
Також ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні військового злочину будучи мобілізованим у особливий період.
Відтак суд вважає, що прокурором доведено існування ризиків того, що обвинувачений може впливати на потерпілого і свідків, з якими спільно перебуває на військовій службі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зважаючи на той факт, що матеріали кримінального провадження містять їхні анкетні дані і вже були відкриті стороні захисту у порядку ст. 290 КПК України, може переховуватись від суду з метою уникнення від можливого суворого покарання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення під час виконання обовязків військової служби. Отже суд вважає, що жоден із більш мяких запобіжних заходів, в т.ч. домашній арешт, не може запобігти вищевказаним ризикам, у звязку з чим слід застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті на строк 60 діб з моменту постановлення ухвали.
Доводи сторони захисту не спростовують наведені обставини та є недостатніми для обрання більш мякого запобіжного заходу, на думку суду.
Щодо визначення застави то слід зазначити наступне. Відповідно до ст.183 ч.4 п.1 КПК України, суд має право не визначати розмір застави, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, під час скоєння якого була погроза застосування насильства, а тому суд вважає, що обов`язок суду щодо визначення розміру застави, під час вирішення клопотання про застосування запобіжного заходу відсутній.

Враховуючи вище викладене, керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 314, 315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті на строк шістдесят діб, а саме до 26 серпня 2022 року включно.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: