465/5155/21
1-кп/465/704/22
У Х В А Л А
судового засідання
13.10.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :

головуючого- судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 05.04.2022 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Франківського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, вчинених повторно та за попередньою змовою групою осіб.

05.04.2022 року між прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено у кримінальному провадженні №0000615 від 22.06.2021 року угоду про визнання винуватості, яка сторонами надана суду для розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 9000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 153000,00 грн.

Прокурор в судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 05.04.2022 року, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 підтримав в повному обсязі, просив таку затвердити та ухвалити вирок на підставі вищевказаної угоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості від 05.04.2022 року та просили таку затвердити, ухваливши вирок на підставі такої. Окрім цього, обвинувачений показав суду, що зможе понести призначене судом покарання, оскільки його родичі матимуть можливість сплатити штраф у визначеному угодою розмірі, який має бажання перерахувати на потреби Збройних Сил України.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, розглянувши матеріали кримінального провадження, а також угоду про визнання винуватості, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В силу вимог ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.65, ч. 2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексуй у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинений злочин та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Принцип пропорційності заходу переслідування меті розтлумачений Європейським судом з прав людини у п.38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п.п.34, 41 рішення "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.

Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості від 05.04.2022 року, укладеної між прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , сторонами такої узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 9000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 153000,00 грн.

Частиною першою статті 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Як вже зазначалось, згідно ст.69 КК України суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 12 КК України за вчинення тяжкого злочину передбачає основне покарання у виді штрафу в розмірі від десяти до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відтак, визначене в угоді про визнання винуватості від 05.04.2022 року покарання у виді штрафу в розмірі 9000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян є нижчим від найнижчої межі, встановленої для покарання у виді штрафу за вчинення тяжкого злочину в Загальній частині цього Кодексу, що не відповідає вимогам, передбаченим у статті 69 КК України для призначення покарання з урахуванням такої.

Також, нормами статей 50, 65 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Однак, аналізуючи зміст угоди про примирення, суд приходить до висновку, що вказане покарання є завідомо непосильне для обвинуваченого, та не призведе до досягнення мети, визначеної ст.50 КК України оскільки, обвинувачений ніде не працює та не має постійного джерела прибутку, у такого відсутні кошти для сплати штрафу у визначеному угодою про визнання винуватості розмірі, сплачувати такий мають намір його родичі, а не він самостійно.

Відтак, оскільки для обвинуваченого ОСОБА_5 визначене угодою про визнання винуватості покарання є непосильним, відтак і не буде таким, що призведе до досягнення мети призначення судом покарання для обвинуваченого, передбачене Кримінальним Кодексом України.

Щодо покликань сторони захисту на наміри перерахування визначеної в угоді про визнання винуватості суми штрафу на потреби Збройних Сил України, суд не бере такі до уваги з огляду на наступне.

Органом, уповноваженим виконувати вирок суду у вигляді штрафу, є орган пробації. Згідно з статтею 26 КВК України засуджений зобов'язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред'явлення документа про сплату штрафу. У документі про сплату штрафу мають міститися реквізити, які звіряються з реквізитами для сплати штрафу за кримінальними провадженнями, що розміщенні на офіційних веб-сайтах місцевих загальних судів.

Разом з тим, відкритий Національним банк України спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України не є рахунком для сплати штрафу за кримінальними провадженнями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості від 05.04.2022 року, укладена між прокурором та обвинуваченим, не може бути затверджена судом.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що у затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити .

Оскільки угода надійшла на розгляд під час судового розгляду кримінального провадження по суті, у відповідності до ст.474 КПК України, провадження слід продовжити у загальному порядку.

Відповідно до ч. 8 ст. 474 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Керуючись 314-316,372,376,468,469,471,474 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості від 05.04.2022 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000615 від 22.06.2021 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Судове провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України - продовжити в загальному порядку.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 18.10.2022 року.

Суддя ОСОБА_1