ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1252/22 Справа № 202/4443/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 огли
прокурора ОСОБА_5
підозрюваної ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуртаури на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді 17 березня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_6
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що беручи до уваги доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР 02.08.2016 року ОСОБА_6 вчиняв спроби переховування від органів досудового розслідування чи суду, то даний ризик є недоведеним.
Зазначає, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, вплив ОСОБА_6 на потерпілих та свідків є також недоведеним з огляду на тривалі строки досудового розслідування даного кримінального правопорушення, а також характеризуючих даних про особу підозрюваного.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, що є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Зазначає, що не враховано, що ОСОБА_6 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

ОСОБА_6 та його захисники заперечували проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважали безпідставними.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників процесу, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.
Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею було дотримано.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, CampbellandHartley v. TheUnitedKingdomвід 30.08.1990, заяви № № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175).
Апеляційний суд зазначає, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України на наступних етапах досудового розслідування та судового розгляду.
Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості (рішення ЄСПЛ у справах «Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88 та «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).
Більше того, докази на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень надаються стороною обвинувачення до суду та, відповідно, оцінюються судом лише на стадії дослідження доказів, що позбавляє суд навіть теоретичної можливості встановити обґрунтованість чи необґрунтованість підозри на даній стадії провадження.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що надані матеріали справи, у їх сукупності, свідчать, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч. 2 ст. 209 КК України, не є вочевидь необґрунтованою на даній стадії провадження.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні не є предметом розгляду на даній стадії провадження та потребує перевірці на наступних етапах досудового розслідування та судового розгляду.
Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, відомостей про його особу, міцність соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про не доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 слідчий суддя дійшов висновку, який колегія суддів вважає обґрунтованим і таким, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає практиці Європейського суду з прав людини, адже він оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.
З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів і вважає, що на час звернення до слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не довів обставини, які безперечно виправдовують можливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави.
Доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора жодним чином не спростовують правильність висновків слідчого судді.
Враховуючи вищенаведене, не доведення прокурором наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням положень ч. 2 ст. 194 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3