Справа № 750/5388/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/242/22
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

15 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника - адвокатів ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Полтава, громадянину України, із загальною середньою освітою, не працюючому, одруженому, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , фактично проживаючому в АДРЕСА_2 , раніше не судимому, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30 жовтня 2022 року, з визначенням розміру застави в сумі 2 600 000 гривень.

Задовольняючи подання, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням тяжкості можливого покарання у співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, враховуючи, що стороною захисту були наведені обґрунтовані та достатні підстави для того, щоби слідчий суддя звернув увагу на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а аналіз поведінки його підзахисного в аспекті вказаних обставин, визначених ст. 178 КПК України, свідчить про відсутність потреби застосування до ОСОБА_6 виняткового і найсуворішого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В повідомленні про підозру, сторона обвинувачення не посилається на належне джерело доказів, які можуть беззаперечно свідчити, що саме ОСОБА_6 причетний до обставин, які розслідуються у кримінальному провадженні, обґрунтованість оголошеної підозри є безпідставною. Прямих і беззаперечних доказів, які переконливо свідчать про причетність саме ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах не достатньо, а тому слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про обґрунтованість підозри.

Звертає увагу, що матеріали клопотання не містять жодного обґрунтованого письмового доказу на підтвердження існування хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Слідчий суддя залишив поза увагою, що ОСОБА_6 не переховувався від органів слідства та суду, з моменту затримання не перешкоджає слідству, надає правдиві показання з приводу всіх відомих йому обставин, а той факт, що надані ним показання не влаштовують орган досудового розслідування, оскільки вони не узгоджуються з позицією слідства, не є підставою для обрання йому найбільш обтяжливішого запобіжного заходу.

Слідчим суддею не враховано обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання в м. Полтава разом з батьками, та в м. Києві, де його дружина на законних підставах проживає з його малолітнім сином і готова прийняти його до спільного помешкання у разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а також те, що раніше ОСОБА_6 не судимий, має ряд захворювань та потребує регулярного обстеження у закладах охорони здоров`я, регулярного нагляду лікаря-кардіолога, що свідчить про неможливість його утримання в умовах ізоляції від суспільства.

Просить врахувати, що в рамках даного кримінального провадження про підозру повідомлено трьом особам, одному з яких обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в той час, як ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На порушення вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, практики Європейського Суду, з урахуванням, що ОСОБА_6 офіційно не працює, має на утриманні дитину та дружину, не дослідивши питання пропорційності суми застави, необґрунтовано визначив розмір застави, що перевищує найвищу дозволену законодавством межу, залишивши без аналізу аргументи сторони захисту про те, що запропонована стороною обвинувачення сума застави є надмірною та не спів мірною із майновим станом підозрюваного.

Заслухавши доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, вказуючи на обставини крадіжки, предмет злочину, суму завданих збитків, особу підозрюваного, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження ОСОБА_6 підозрюється у таємному викраденні 25 серпня 2022 року грошових коштів, ювелірних виробів та іншого майна належних ОСОБА_9 , з його автомобіля марки «Toyota Camry», д.н.з НОМЕР_1 , який знаходився поблизу магазину «МЕТРО», за адресою: вул. Старобілоуська, 77, м. Чернігів, чим завдав потерпілому шкоду на загальну суму 6 000 000 гривень.

26 серпня 2022 року за даним фактом Чернігівським РУП ГУНП в Чернігівській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004241, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 309 КК України.

01 вересня 2022 року в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, був затриманий ОСОБА_6 . Наступного дня йому вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, слідчим були надані копії акту інвентаризації ювелірних виробів ФОП « ОСОБА_9 »; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 27.08.2022; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 від 27.08.2022, протоколу огляду речей від 30.08.2022; протоколу перегляду відеозапису від 27.08.2022; протоколів оглядів документів від 27.08.2022; протоколу обшуку від 01.09.2022.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного корисливого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, яке відноситься до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання може ухилитися від явки до слідчого та суду. Тим більше, що ОСОБА_6 проживає в м. Київ, що знаходиться на значній відстані від місця де проводиться досудове розслідування.

Наявність постійного місця проживання та родини, не є підставою яка гарантує належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з огляду на те, що останній, будучи особою працездатного віку, не працює та не має постійного законного джерела прибутку, наявність реєстрації в м. Полтава та можливість проживати в м. Києві, не можуть свідчити про те, що вказане захисником місце проживання ( АДРЕСА_2 ) є постійним.

На даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що встановлені обставини дійсно викликають підозру в тому, що ОСОБА_6 дотримуватиметься належної процесуальної поведінки та утворюють реальні ризики, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, з чим погодився слідчий суддя та погоджується колегія суддів.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного корисливого кримінального правопорушення, вчиненого групою осіб, в умовах воєнного стану, саме в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.

Посилання захисника на наявність у ОСОБА_6 ряду тяжких захворювань та потреби у лікуванні, не виключає можливості його тримання в умовах слідчого ізолятору, який має медичну частину з кваліфікованими спеціалістами, а у разі термінової необхідності, він може бути доставлений до будь-якого закладу охорони здоров`я відповідно до вимог внутрішніх інструкцій та положень Державної установи.

Отже, як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності усі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід.

Апеляційні доводи сторони захисту щодо надмірно високого розміру застави, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та не вчинялися заходи щодо уникнення настання ймовірної кримінальної відповідальності.

Пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У той же час, норма ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, який врахував обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозррюваного, матеріальне становище його родини та суму збитків, завдану крадіжкою.

Визначення розміру застави в грошовому еквіваленті вимагає кримінально процесуальний закон, а не в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як помилково вважає захисник, який протягом року змінюється.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404- 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12