Справа №573/700/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/333/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транспортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 19.05.2021 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою професійною освітою, розлученого, не працюючого, перебуваючого на обліку у лікаря нарколога, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 в якій він просив вирок Білопільського районного суду Сумської області від 19.05.2021 року, в частині призначення йому покарання, змінити та ухвалити новий вирок яким призначити більш м`якше покарання застосувавши ст.ст. 69 та 75 КК України.

В подальшому захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу обвинуваченого доповнив та просив вирок Білопільського районного суду Сумської області від 19.05.2021 року, змінити і призначити ОСОБА_8 покарання не пов`язане із позбавленням волі, а саме:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, просив визначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України просив звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня затримання та поміщення до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено особисте зобов`язання.

Стягнуто з ОСОБА_8 в доход держави 2 942,10 грн процесуальних витрат.

Скасовані накладені в рамках даного кримінального провадження арешти на майно, а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений просив врахувати, що викрадене майно органам досудового розслідування видав, збитки потерпілим відшкодував, вибачився перед ними, потерпілі не наполягали на позбавленні його волі, співпрацював зі слідством, вину визнав, щиро розкаявся, вжив заходів по працевлаштуванню (працевлаштувався з іспитовим терміном в Білопільське ОСББ «Ковпака 1 а»). Враховуючи викладене, обвинувачений запевняв, що у разі застосування відносно нього ст. 69 та ст. 75 КК України, він стане гідним членом суспільства та виправдає довіру правосуддя.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинуваченого захисник також просив врахувати визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння слідству у розкритті злочину, відшкодування потерпілим завданих збитків, те, що обвинувачений попросив вибачення, претензій потерпілі не мали, на позбавленні обвинуваченого волі не наполягали. Крім цього, захисник звертав увагу на молодий вік обвинуваченого (40 років), на те, що на обліку у лікаря психіатра ОСОБА_8 не перебуває, з обліку у лікаря нарколога знятий, проходив військову службу де зарекомендував себе позитивно, має освіту (кваліфікація помічник машиніста тепловозу), до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягувався, приводів не мав, утримує сина (17 років) шляхом неофіційних заробітків. Крім цього, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, проживає з мамою, а тому втратив суспільну небезпеку як особа яка притягується до кримінальної відповідальності. Підстав для позбавлення обвинуваченого волі захисник не вбачав, а тому просив надати можливість виправитись з встановленням ОСОБА_8 іспитового строку.

Як встановлено судом першої інстанції, 07.03.2021 року близько 22:00 години в ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння транспортним засобом, який належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, у цей же день близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_8 прибув до гаража № НОМЕР_1 , розташованого в дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_9 , і користуючись тим, що сторонніх осіб поблизу немає, діючи таємно, шляхом підбору ключів відкрив ворота і проник всередину приміщення гаража, звідки вивів на вулицю скутер марки «YAMAHA JOG ARTISTIC SPEC», таким чином незаконно заволодівши ним.

Крім того, перебуваючи в приміщенні вказаного вище гаража, ОСОБА_8 виявив у ньому дитячий квадроцикл марки «BambiZP5118E-5», після чого в нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії, ОСОБА_8 поклав викрадений квадроцикл на скутер марки «YAMAHA JOG ARTISTIC SPEC», вивів його з приміщення гаража на вулицю і сховав у чагарниках.

У подальшому викрадені скутер вартістю згідно з висновком експертизи від 28 квітня 2021 року №СЕ-19/119-21/4487-АВ 8018 грн. і квадроцикл вартістю відповідно до висновку експертизи від 20 квітня 2021 року №СЕ-19/119-21/4595-ТВ 1466 грн. ОСОБА_8 розібрав на частини і реалізував, тобто розпорядився на власний розсуд.

Вказаними вище діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 9484 грн.

Крім того, 01.04.2021 року біля 10:00 години ОСОБА_8 приїхав на велосипеді до раніше знайомого йому ОСОБА_10 та продемонстрував свій велосипед. Останній запросив ОСОБА_8 до двору домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_2 , де допоміг відремонтувати велосипед. Під час ремонту ОСОБА_8 помітив у дворі три електродвигуни, після чого в нього виник злочинний умисел, направлений на крадіжку вказаного майна.

Після того, як велосипед був відремонтований і ОСОБА_8 покинув господарство, а ОСОБА_10 зайшов у будинок, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, діючи повторно, у відсутності сторонніх осіб, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, шляхом вільного доступу проник у двір вказаного вище домогосподарства, звідки таємно викрав:

- електродвигун потужністю 0,55 Kw, 1350 об./хв., №2028, вартістю відповідно до висновку експертизи від 21 квітня 2021 року №СЕ-19/119-21/4592-ТВ 457 грн.;

- електродвигун потужністю 0,75 Kw, 920 об./хв., №23914, вартістю 1100 грн.;

- електродвигун потужністю 2,2 Kw, 1430 об./хв., №9082, вартістю 1500 грн.,

спричинивши ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 3057 грн.

Викрадене майно ОСОБА_8 виніс з двору і сховав у чагарниках, розташованих поблизу АДРЕСА_2 , плануючи в подальшому використати викрадене майно в своїх корисливих цілях.

Також, не зупиняючись на скоєному, у точно невстановлений день, на початку квітня 2021 року ОСОБА_8 вирішив скоїти крадіжку з домогосподарства ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, діючи повторно, цього ж дня близько 22:00 години ОСОБА_8 прибув до господарства ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , і діючи таємно, шляхом вільного доступу через незачинену хвіртку проник у двір, де підійшов до дверей гаража, вхід в який здійснюється з двору, і шляхом підбору ключів відкрив двері, проник у гараж, звідки таємно викрав:

- бензопилу ТМ «Stihl» моделі МS 180, вартістю відповідно до висновку експертизи від 21 квітня 2021 року №СЕ-19/119-21/4594-ТВ 2300 грн;

- слюсарні тиски з чорного металу, вагою 5 кг, поперечну планку навіски трактора Т-40 з чорного металу, вагою 20 кг, металевий квадрат розмірами 50 х 50 мм, довжиною 1,7 м, вагою 36 кг, вартістю за ціною металобрухту чорного металу 305 грн.,

спричинивши ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 2605 грн.

Викрадені речі ОСОБА_8 виніс з гаража та сховав у чагарниках, розташованих поблизу пров. Ворожбянський шлях, у м. Білопілля, плануючи в подальшому використати викрадене майно в своїх корисливих цілях.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_8 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали, просили вирок суду змінити та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення вимог скарги обвинуваченого заперечила, просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, обвинуваченим в апеляційній скарзі під сумнів не ставиться, то з урахуванням ст. 404 КПК України, до їх аналізу колегія суддів не вдається.

Разом з тим, обвинувачений просив звільнити його від відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням, тобто застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

Аналізуючи такі доводи апелянта в сукупності з матеріалами кримінального провадження колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував характер, обставини, тяжкість вчинених ним злочинів, вартість викраденого майна, особу обвинуваченого, який згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимий, скарг до міської ради на останнього не надходило, ОСОБА_8 не працевлаштований, з 2017 року перебуває на обліку в лікаря нарколога з діагнозом епізодичне вживання опіоїдів. До обставин, які пом`якшують покарання суд відніс щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинені ним кримінальні правопорушення, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, оскільки він правдиво повідомив про обставини вчинення кримінальних правопорушень; добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання суд першої інстанції врахував і позицію потерпілих, які претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні наполягав на суворій мірі покарання, інші потерпілі покладалися на розсуд суду. Згодом потерпілі змінили свою думку та надали суду заяви, в яких просили призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна, в межах санкції інкримінованих йому статей КК України.

Як наслідок, обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції призначив остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вказаного покарання обвинувачений в апеляційному порядку не оскаржив, однак просив застосувати відносно нього ст. 75 КК України і надати можливість виправитись зі звільненням від покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.1ст.75КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Як вбачається з матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_8 злочини вчинив в березні квітні 2021 року, обвинувальний вирок відносно нього ухвалено 19.05.2021 року, запобіжний захід суд першої інстанції, до вступу цього вироку в законну силу, залишив особисте зобов`язання. На виклики апеляційного суду ОСОБА_8 з`являвся, відомостей про притягнення його до кримінальної чи адміністративної відповідальності за цей період матеріали справи не містять та стороною обвинувачення не надано. Водночас, апеляційному суду ОСОБА_8 надав документи з яких вбачається, що він має професійно-технічну освіту (машиніст тепловозу) яку здобув у 2000 році, в 2002 році проходив службу у ЗСУ, де характеризувався позитивно, має сина 2005 року народження, був у шлюбі, однак шлюб розірвано в 2008 році, перебував на обліку у лікаря нарколога, однак відповідно до наданої довідки від 14.04.2022 року, на обліку у нарколога ОСОБА_8 вже не перебуває.

Також колегія суддів враховує поведінку обвинуваченого, який свою вину не заперечував, жалкував про вчинене, засуджував свої дії та просив надати можливість виправитись без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства.

Крім цього враховуючи позиції потерпілих, яким шкода відшкодована, претензій останні не мають, а також відсутність обставин які б обтяжували покарання обвинуваченого, колегія суддів вбачає підстави для задоволення його скарги.

За правилами ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, що прямо зазначені у вказаній нормі закону, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія судів вважає за необхідне вирок Білопільського районного суду Сумської області від 19.05.2021 року змінити, вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України до остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та звільнити ОСОБА_8 від його відбування з випробуванням з іспитовим строком в 2 роки.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Білопільського районного суду Сумської області від 19.05.2021 року, відносно ОСОБА_8 , змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінальних правопорушень:

- за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати призначеним ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи;

3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4