Справа №297/393/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , з участю прокурора в режимі відеоконференції ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 , перевіривши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001136 від 08 вересня 2021 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новомиколаївка Ленінського району Автономної Республіки Крим, без постійного місця проживання на території України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 (без права проживання), не судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

встановив:

27 січня 2022 року до Берегівського районного суду Закарпатської області з Офісу Генерального прокурора надійшов для розгляду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001136 від 08 вересня 2021 року відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою колегії суддів Берегівського району Закарпатської області від 27 січня 2022 року призначено підготовче судове засідання з розгляду вищевказаного кримінального провадження.
Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що наприкінці 2020 року громадяни Республіки Сербія залучивши його, з метою заволодіння майном громадянина Республіки Сербія ОСОБА_10 на загальну суму понад 6 млн. євро, діючи в складі організованої групи, вирішили вчинити його викрадення та подальше вбивство на території України, оскільки останній, перебуваючи у шлюбі із громадянкою Респуліки Сербія, мав намір розлучитися з нею, позбавивши фінансів.
При цьому, ОСОБА_8 довів ОСОБА_11 спільно розроблений злочинний задум, відповідно до якого ОСОБА_11 повинен був створити штучні умови, які б змусили ОСОБА_10 прибути на територію України, де під виглядом проведення слідчих дій працівниками поліції, затримати ОСОБА_10 , тим самим його викрасти, після чого перемістити у заздалегідь підготовлене місце, а згодом, після підписання потерпілим документів під примусом, вчинити його умисне вбивство.
З цією метою ОСОБА_8 , прибувши на території України, запропонував вчинення безпосередніх дій, спрямованих на викрадення людини та подальше позбавлення її життя своєму знайомому громадянину України ОСОБА_11 , який у подальшому був залучений до конфіденційного співробітництва із органом досудового розслідування.
Після імітації вчинення викрадення ОСОБА_10 , 11.06.2021 ОСОБА_8 прибув на територію України та зустрівшись з ОСОБА_11 , в черговий раз підтвердив останньому свої чіткі наміри щодо викрадення та подальшого умисного вбивства ОСОБА_10 на замовлення громадян Республіки Сербія, і у подальшому в м. Берегове Закарпатської області передав так званому виконавцю ОСОБА_11 10 000 доларів США, при цьому пояснивши, що ці грошові кошти - це частина завдатку із обумовленої суми винагороди за вчинення умисного вбивства на замовлення, а також повідомив, що остаточний розрахунок за дії, спрямовані на виконання плану, буде проведено після виконання всіх його етапів.
Так, ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146 КК України, тобто в закінченому замаху на викрадення людини з корисливих мотивів, вчиненому організованою групою, та ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто в закінченому замаху на умисне вбивство викраденої людини, з корисливих мотивів, на замовлення, у складі організованої групи.
В підготовчому судовому засіданні колегією суддів Берегівського районного суду Закарпатської області було поставлено на обговорення питання про направлення даного кримінального провадження до Закарпатського апеляційного суду для звернення такого з поданням до Верховного Суду для вирішення про направлення кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, оскільки, на думку суду, дане кримінальне провадження надійшло до Берегівського районного суду Закарпатської області з порушенням правил підсудності.
Прокурор ОСОБА_5 заперечив щодо направлення кримінального провадження до Закарпатського апеляційного суду для звернення такого з поданням до Верховного Суду про визначення підсудності, вважав таке безпідставним, оскільки, на його думку, дане кримінальне провадження підсудне Берегівському районному суду Закарпатської області, Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 вчинив дії, спрямовані на викрадення людини з подальшим її вбивством з корисливих мотивів на замовлення, у складі організованої групи. При цьому, саме у місті Берегове по вулиці Богдана Хмельницького ОСОБА_8 здійснив передачу так званому виконавцю ОСОБА_11 10 000 доларів США, при цьому пояснивши, що ці грошові кошти це частина із обумовленої суми винагороди за вчинення викрадення і подальшого умисного вбивства ОСОБА_10 на замовлення, тобто вчинив усі можливі дії, спрямовані на доведення злочинного наміру до кінця, а тому, злочину був закінчений в м. Берегове.
Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заперечили щодо направлення даного кримінального провадження до Закарпатського апеляційного суду для звернення такого з поданням до Верховного Суду про визначення підсудності, оскільки вважали, що кримінальне провадженя в порядку ст. 32 КПК України, повинно здійснюватися судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, оскільки дії вчинялися на території м. Києва та Львівської області, а м. Берегове Закарпатської області є лише дрібним епізодом кримінального правопорушення. Оскільки не визначено місце вчинення злочину, кримінальне провадження повинен розглядати суд за місцем закінчення досудового розслідування.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисників.
Потерпілий ОСОБА_12 та його представник ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилися, однак останній подав до суду заяву від 09 лютого 2022 року, згідно якої просив підготовче судове засідання провести без його участі та участі потерпілого (Т. 2 а.с. 76, 103).
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, перевіривши матеріали обвинувального акта, суд приходить до наступного.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Відповідно до вимог ст. 409, п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону. Судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню якщо порушено правила підсудності.
За загальним правилом, згідно ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
А тому, основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, належить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні.
Так, органом досудового розслідування, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146 КК України, тобто в закінченому замаху на викрадення людини з корисливих мотивів, вчиненому організованою групою, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто в закінченому замаху на умисне вбивство викраденої людини, з корисливих мотивів, на замовлення, у складі організованої групи, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.
Разом з цим, суд вважає, що при визначенні територіальної підсудності даного кримінального провадження, слід брати до уваги перш за все тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , а тому, згідно ч. 1 ст. 32 КК України, дане кримінальне провадження повинен здійснювати суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, з числа вчинених.
Згідно обвинувального акта, ОСОБА_11 повинен був створити штучні умови, які змусили б ОСОБА_14 прибути на територію України, де під виглядом проведення слідчих дій працівниками поліції затримати останнього, тим самим його викрасти, після чого перемістити у заздалегідь підготовлене місце, а згодом, після підписання потерпілим документів під примусом, вчинити його умисне вбивство.
Так, на думку суду, з матеріалів обвинувального акта неможливо встановити місце вчинення вищезазначених злочинів, зокрема де саме було розпочато кримінальні правопорушення, місце де вказані в обвинувальному акті особи зорганізувалися у стійке об`єднання у формі організованої групи для вчинення злочинів, зазначених в обвинувальному акті, місце де мало здійснитися викрадення потерпілого ОСОБА_14 на території України за обставин, зазначених в обвинувальному акті, та місце вчинення умисного вбивства останнього, тобто місце вчинення більш тяжкого злочину з числа вчинених, у разі доведення злочину до кінця.
Разом з тим, згідно обвинувального акта, ОСОБА_8 , 11 червня 2021 року, під час чергової зустрічі, поблизу готелю, розташованого по АДРЕСА_3 , зустрівся із ОСОБА_11 та в черговий раз підтвердив останньому чіткі наміри учасників організованої групи, до якої входив, щодо подальшого умисного вбивства ОСОБА_14 на замовлення керівників злочинної групи. У подальшому, в приміщенні вищевказаного готелю, ОСОБА_8 передав так званому виконавцю ОСОБА_11 10 000 доларів США, наданих Особа-2 та Особа-1, при цьому пояснивши, що ці грошові кошти, це частина із обумовленої суми винагороди за вчинення викрадення і подальшого умисного вбивства ОСОБА_14 на замовлення. Крім того, ОСОБА_8 повідомив так званому виконавцю, що остаточний розрахунок за дії, спрямовані на виконання плану, буде проведено після виконання всіх його етапів.
Однак, на думку суду, м. Берегове Закарпатської області не можна вважати місцем вчинення даних злочинів, в тому числі місцем вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення з числа вчинених, зокрема злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки з обвинувального акту неможливо встановити місце де передбачалося вчинення умисного вбивства ОСОБА_14 , у разі доведення злочину до кінця.
Невстановлення точного місця вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто більш тяжчого кримінального правопорушення з числа вчинених, виключає можливість здійснення кримінального провадження Берегівським районним судом Закарпатської області, оскільки з матеріалів обвинувального акту встановити місце вчинення такого, у разі доведення злочину до кінця, не надалося можливим.
Відповідно до позиції Верховного Суду, місце вчинення злочину, в контексті частини 1 статті 32 КПК, може вважатися таким, що визначає територіальну юрисдикцію лише у випадку, якщо воно встановлено з деталізацією, достатньою для визначення меж юрисдикції суду першої інстанції.
А тому, оскільки місце вчинення злочинів встановити неможливо, суд вважає, що кримінальне провадження, відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України, повинно здійснюватися судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Так, згідно матеріалів обвинувального акта, досудове розслідування вказаного кримінального провадження закінчено Головним слідчим управлінням Національної поліції України, а процесуально керівництво такого забезпечується Офісом Генерального прокурора.
Оскільки, з матеріалів обвинувального акта неможливо встановити місце вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, місце вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, є більш тяжким, обвинувальний акт не містить достатньої деталізації, щоб вважати, що злочини вчинено в межах територіальної юрисдикції Берегівського районного суду Закарпатської області, суд вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, не підсудне Берегівському районному суду Закарпатської області, а тому, на думку суду, таке, відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України, повинно здійснюватися судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування - Печерським районним судом м. Києва.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Відтак, суд приходить до висновку про необхідність направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001136 від 08 вересня 2021 року відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до Закарпатського апеляційного суду для звернення такого з поданням до Верховного Суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, тобто до суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32, 34, п. 4 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369-372, 376 КПК України, -
УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001136 від 08 вересня 2021 року відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України направити до Закарпатського апеляційного суду для звернення такого з поданням до Верховного Суду для вирішення питання про направлення даного провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, тобто до суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування - Печерського районного суду м. Києва.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Олександр ФЕЙІР

Судді Лайош

ОСОБА_15