Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 червня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 10 червня 2022 року про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000092 від 09.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 10 червня 2022 року частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 06 серпня 2022 року із покладенням на підозрюваного наступних обов`язків:
- прибувати на виклики слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;
-не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім випадків отримання невідкладної медичної допомоги;
- не спілкуватися зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні, крім випадків спільної участі у вчиненні процесуальних дій.
В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що слідчий суддя необґрунтовано прийшов до висновку про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки наявність обґрунтованої підозри підтверджується низкою зібраних у кримінальному провадженні доказів.

Зазначає, що слідчий суддя, обираючи менш суворий запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не врахував характер, ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого злочину, за який у разі доведення вини, передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином, особу підозрюваного, який немає соціально-сталих зв`язків, постійного джерела доходу, зловживає спиртними напоями.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які заперечили доводам апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені в ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як вбачається із матеріалів провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, слідчий суддя оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, ступінь його тяжкості, наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, щиро розкаюється у скоєному, має міцні соціальні зв`язки.

Тому, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий та прокурор не довели того, що застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. З чим погоджується і колегія суддів.

Твердження слідчого та прокурора про можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на матеріалах клопотання.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний зазначив, що умов домашнього арешту він не порушував, з`являвся на всі виклики слідчого, суду, хоч проживає сам, та в нього є сестра, яка привозить йому продукти харчування та все необхідне.

Тому, вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд враховує всі вищезазначені обставини, що додатково дає підстави для висновку, що обраний ОСОБА_5 запобіжний захід може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Крім того, протилежне доводам підозрюваного та захисника не встановлено, апеляційною скаргою та матеріалами справи не доведено.

Однак, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання підозрюваною умов цілодобового домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 10 червня 2022 рокупро обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3