ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2958/22

Провадження № 11-кп/4820/584/22

Колегія суддів судової палати Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2022 року,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою обрано відносно обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 28 серпня 2022 року, включно.
Визначено розмір застави шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 148 860 (сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України. Постановлено, що вказаний розмір застави обвинувачений або заставодавець мають право внести на відповідний рахунок у будь-який момент.
У разі внесення застави зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_5 , з моменту звільнення з-під варти, прибувати до суду за кожною вимогою та на підставі ч.5 ст.194 КПК України покладено на нього строком на два місяці з моменту звільнення з-під варти наступні обов`язки:
1) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;
2) не відлучатися за межі м. Хотин Чернівецької області без дозволу суду;
3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
4) носити електронний засіб контролю.
Роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена особа, будучи належним чином повідомлена, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави. В такому випадку суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої особи запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.
Суд мотивував своє рішення тим, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину (ч.2 ст.307 КК України), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а також обвинувачується у вчиненні ряду епізодів тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин. Зазначені обставини свідчать про наявність вагомих ризиків, передбачених пунктами 1, 4 та 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме те, що він може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, стороною захисту не доведено, а судом в судовому засіданні не встановлено, що зникли ризики, які стали підставою обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею під час досудового розслідування, чи виникли нові вагомі обставини, що мають вирішальне значення та не були враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , в поданій апеляційній скарзі, просить ухвалу суду скасувати. Зазначає, що прокурор не навів жодних обставин того, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Вказує на те, що тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним, відповідно до судової практики та рішень Європейського суду з прав людини не може слугувати обґрунтуванням при обранні такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. На думку захисника посилання прокурора на те, що є всі підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі вчинить інші кримінальні правопорушення, є лише припущенням, так як недоведене будь-якими доказами. Щодо можливості обвинуваченого перешкоджати будь-яким чином кримінальному провадженню, то вказане, може бути попереджене покладенням на нього відповідних обов`язків, як обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності з ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Із змісту апеляційної скарги захисника убачається, що у ній відсутнє клопотання про безпосередню участь захисника та обвинуваченого у розгляді апеляційної скарги, до початку розгляду апеляційної скарги від них та інших учасників таких клопотань також не надходило, а тому колегія суддів уважає за можливе проводити розгляд за відсутності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що свідчить про наявність у нього можливості, перебуваючи на волі, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України та усталеної практики, запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і як, останній, захід при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, покарання, яке очікує особу, в разі доведення його винуватості, схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, давали підстави суду для обрання саме такого запобіжного заходу.
З матеріалів судового провадження вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись судом першої інстанції.
Врахувавши дані про особу ОСОБА_5 , наявність передбачених, ст.177 КПК України, підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу, суд обґрунтовано задовольнив клопотання, із наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення.
Зокрема, суд врахував, що ОСОБА_5 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, під час введення воєнного стану в Україні, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а також обвинувачується у вчиненні ряду епізодів тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин. Зазначені обставини свідчать про наявність вагомих ризиків, передбачених пунктами 1, 4 та 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, стороною захисту не доведено, а судом в судовому засіданні не встановлено, що зникли ризики, які стали підставою обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею під час досудового розслідування, чи виникли нові вагомі обставини, що мають вирішальне значення та не були враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, покарання, яке очікує особу, в разі доведення його винуватості, схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, давали підстави суду для обрання саме такого запобіжного заходу.
Наведені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту для зміни запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , не спростовують таке рішення суду першої інстанції, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, його особи та обставин вчинення злочину, які були враховані при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, зможе у повній мірі забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Посилання апеляційної скарги захисника про недоведеність існування ризиків та не встановлення їх наявності, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та такими, які спростовуються наявними матеріалами провадження.
Твердження захисника про оголошення в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим існує реальна загроза життю підозрюваного не береться колегією суддів до уваги, з огляду на таке.
ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», де утримується під вартою обвинувачений ОСОБА_5 , є режимним об`єктом, де здійснюються посилені заходи безпеки до осіб, які тримаються під вартою.
Інші доводи апеляційної скарги захисника не спростовують таких висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 182, 183, 196, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2