справа № 462/936/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілих: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підставки Бузького району Львівської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою. який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим 07.11.2018 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.11.2021 року згідно ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково, на шлях виправлення не встав та вчинив кримінальні правопорушення.

Так, ОСОБА_6 , 18.01.2022 року приблизно о 00 год. 50 хв., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , в якій проживають потерпіла ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 , діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, повторно, з метою заволодіння майном потерпілих, вчинив напад застосувавши фізичне насильство, наніс декілька ударів кулаками по голові, тулубу потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинив йому синці на волосяній частині голови, на обличчі, на правому плечі, садна на волосяній частині голови, на обличчі, на лівому передпліччі, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, після чого відкрито заволодів особистими речами потерпілого, а саме: ланцюжком із недорогоцінного металу (біжутерія), вартістю 77 гривень 58 копійок, який зірвав з його шиї. Після цього, на крик співмешканця в кімнату зайшла потерпіла ОСОБА_4 , яка зробила зауваження ОСОБА_6 , після чого останній, застосувавши фізичне насильство щодо потерпілої, наніс декілька ударів кулаками по обличчю, голові ОСОБА_4 , чим спричинив перелом виличної кістки та верхньої щелепи, перелом носа, струс головного мозку, двобічний гемісинус, множинний відламковий перелом кісток носа, латеральних стінок решітчастої кістки, передньої, верхньої та латеральної стінок лівого, медіального та латеральної правого гайморових синусів: міхурці повітря в лівій орбіті: масивний набряк м`яких тканин обличчя: підшкірна емфізема, синець і лівій навколоорбітальній ділянці, синець на правій нижній повіці та синець в ділянці лівої верхньої щелепи, дані тілесні ушкодження в сукупності відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, від чого остання впала на підлогу, а ОСОБА_6 подолавши опір ОСОБА_4 з сумки потерпілої, відкрито викрав грошові кошти у сумі 4000,00 грн. Після вчинення протиправних дій ОСОБА_6 з місця події скрився. Внаслідок вказаних протиправних дій потерпілим заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 4077.58 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений повторно, поєднаний із заподіянням середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

Крім цього, ОСОБА_6 , 18.01.2022 приблизно о 01 год. 00 хв., маючи умисел на незаконне проникнення до житла, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в порушення ст. 30 Конституції України, без відома та дозволу власника чи користувача приміщення, шляхом відкриття вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , ключами, які попередньо викрав у потерпілої ОСОБА_4 , проник у квартиру, яка належить ОСОБА_8 , чим порушив право останньої на недоторканість житла.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, що порушують недоторканості житла громадян, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

Крім цього, ОСОБА_6 , 18.01.2022 приблизно о 01 год. 00 хв., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту, переслідуючи корисливий мотив, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, повторно, застосувавши фізичне насильство щодо потерпілої, наніс декілька ударів по голові та обличчю потерпілої ОСОБА_8 , чим спричинив синець в ділянці правого ока, два садна на шиї, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, після чого відкрито заволодів особистими речами потерпілої, а саме: мобільним телефоном марки «Ксіомі Редмі» вартістю 1700,00 грн., а також шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок вагою 4.54 грами вартістю 5062 грн. 29 коп., та з викраденим з місця події втік у невідомому напрямку. Внаслідок вказаних протиправних дій потерпілій заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 6762 гривень 29 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Потерпілі підтримали викладене у обвинувальному акті, при призначені покарання обвинуваченому просили призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, який просив прокурор у судовому засіданні.

Враховуючи те, що учасники судового розгляду не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 187, ч. 1 ст. 162, ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України, так як обвинувачений повторно вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, що порушують недоторканність житла громадян, а також відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, а саме злочини, передбачені ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, які є тяжкими злочинами, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 162 КК України є кримінальним проступком, такі вчинені умисно з корисливих мотивів, особу винного, який раніше судимий, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях, позитивно характеризується за місцем проживання /матеріали кримінального провадження а.с.112/, на обліках з приводу наркологічних захворювань та у психіатричному кабінеті не перебуває, про що свідчать довідки КНП «Буська ЦРЛ» /матеріали кримінального провадження а. с.110-111/, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, заподіяна кримінальними правопорушеннями майнова шкода частково відшкодована шляхом повернення золотого виробу /ланцюжок/ та мобільного телефону, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_6 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень в межах санкцій статей обвинувачення та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відтак, слід призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за кожне кримінальне правопорушення окремо із врахуванням характеру і співвідношення тяжкості суспільно небезпечних винних діянь, їх наслідки, ступінь небезпечності та визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, покарання за кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України слід призначити з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_6 07.11.2018 року був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Харкова за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.11.2021 року ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково, невідбутий термін складає 1 рік 3 місяці та 20 днів.

Згідно ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Відтак, до призначеного судом покарання, відповідно до вимог ст. 70, 71 КК України, слід частково приєднати ОСОБА_6 невідбуте ним покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2018 р. у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України суд не вбачає, зі огляду на вчинення обвинуваченим повторних корисливих кримінальних правопорушень, відсутність сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і на переконання суду, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Згідно вимог ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експерта. Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Із матеріалів справи вбачається, що документально підтверджені витрати на проведення експертизи по справі становлять 2059 /дві тисячі п`ятдесят дев`ять/ гривень 44 копійки /матеріали кримінального провадження а.с. 204, 214/, оскільки проведення даних судових товарознавчих експертиз /СЕ-19/114-22/1682-ТВ, СЕ-19/114-22/1684-ТВ/ було зумовлено доведення обвинуваченим скоєних кримінальних правопорушень.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Як вбачається із ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_9 від 19.01.2022 у кримінальному провадженню №0000057 було вжито заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладеного арешту з метою забезпечення збереження речових доказів. Однак, такий вид заходу кримінального провадження як арешт на речовий доказ слід скасувати, оскільки розгляд провадження завершено і вказані речові докази підлягають поверненню законним володільцям майна потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 50, 65-67, 70, 71, 72, 162, 186, 187 КК України, ст. 100, 118, 124, 174, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 162, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 162 КК України у виді 2 /роки/ обмеження волі;

за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 /чотири/ роки позбавлення волі;

за ч.2 ст. 187 КК України у виді 7 /семи/ років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому на праві приватної власності.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років із конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому на праві приватної власності.

Згідно ч.5 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2018 року, визначивши остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 8 /восьми/ років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить обвинуваченому на праві приватної власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 18 січня 2022 року, тобто з часу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину /матеріали кримінального провадження а.с.33/.

Зарахувати ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 2059 /дві тисячі п`ятдесят дев`ять/ гривень 44 копійки процесуальних витрат.

Речові докази: 3-фрагменти накладних нігтів; фрагмент волосся; зрізи нігтьових пластин пальців обох рук ОСОБА_6 ; змиви долонь та пальців рук ОСОБА_6 , що знаходяться в паперовому конверті, порядковий номер 437, які передані згідно квитанції на зберігання речових доказів відділу поліції №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області /матеріали кримінального провадження а.с. 30/ знищити;

- скляну пляшку з-під коньяку «Аznаurі» 3 зірки, ємкістю 0.5 л, в якій знаходиться речовина коричневого кольору, яка частково заповнена знищити;

- З-змиви РБК; мікрооб`єкти; 2 стаканчики; паперовий конверт, в якому знаходиться таблиця №1 до протколу ОМП від 18.01.2022, що знаходиться у паперовому конверті та картонній коробці, порядковий номер 436, які передані згідно квитанції на зберігання речових доказів відділу поліції №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області /матеріали кримінального провадження а.с. 167/ знищити;

- мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі»; ланцюжок з металу жовтого кольору у розірваному вигляді, ключ металевий; грошові кошти в сумі 650 грн. - повернути потерпілій ОСОБА_8 , як власниці, при цьому скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_9 від 19.01.2022 року (справа №462/274/22, провадження 1-кс/462/123/22),які передані згідно квитанції на зберігання речових доказів відділу поліції №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області;

- ланцюжок з металу жовтого кольору без защіпки повернути потерпілому ОСОБА_5 , як власнику, при цьому скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_9 від 19.01.2022 року (справа №462/274/22, провадження 1-кс/462/123/22),які передані згідно квитанції на зберігання речових доказів відділу поліції №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1