Справа № 369/8750/22
Провадження №1-кс/369/1504/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.09.2022 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001656 від 10.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні - cтаршого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001656 від 10.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 лютого 2022 року президент російської федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані державною думою та радою федерації рф.

В цей же день президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до ради федерації рф звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

23 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до президента російської федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих Донецької та Луганської народних республік.

24 лютого 2022 року о 5 годині президент російської федерації оголосив про своє рішення почати так звану спеціальну військову операцію в Україні.

У подальшому, цього ж дня збройними силами рф, які діяли за наказом керівництва російської федерації і збройних сил російської федерації, віроломно здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділам ЗС України та здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У період з 5 години 24 лютого 2022 року та щонайменше до 23 серпня 2022 року (включно) підрозділи зс рф та інших військових формувань рф здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння.

Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Також, 24 лютого 2022 року в Україні указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ.

Законом України «Про правовий режим воєнного стану», крім іншого, визначено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Крім того, співучасники з числа представників влади російської федерації та збройних сил російської федерації розпочавши 24.02.2022 року вторгнення на територію України, прийняли рішення про вчинення дій спрямованих на окупацію території України.

Для реалізації вищевказаного злочинного наміру серед інших був залучений військовий підрозділ збройних сил російської федерації, в якому проходить службу військовослужбовець зс рф ОСОБА_5 , а саме 5-та окрема гвардійська танкова Тацинська Червонознаменна, ордена Суворова 2-го ступеня бригада військова частина № НОМЕР_1 . У подальшому підрозділами збройних сил російської федерації, на виконання злочинного наказу представників влади рф, всупереч вимог міжнародного законодавства здійснено вторгнення на територію України та розпочато збройне протистояння.
Порушуючи закони та звичаї війни, що передбачені ст. 32 Конвенції, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України громадянин російської федерації ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою насильницької зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб з іншими особами, з невстановлених мотивів, усвідомлюючи, що агресія проти України та її жителів організована і здійснюється представниками влади та збройних сил російської федерації, які діють в порушення вищевказаних нормативних правових актів, виконуючи злочинні накази, у складі підрозділу у якому він проходив військову службу здійснив незаконний перетин державного кордону та приймав безпосередню участь у актах збройної агресії на території Бучанського району Київської області.
Так, 19 березня 2022 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем збройних сил російської федерації, за попередньою змовою із невстановленим в ході досудового розслідування військовослужбовцем збройних сил російської федерації із складу 5-ої окремої гвардійської танкової ІНФОРМАЦІЯ_2 , ордена Суворова 2-го ступеня бригади військової частини № НОМЕР_1 , перебував на території України, а саме за адресою: Київська область, Бучанський район, 29-й кілометр + 400 метрів автодороги «Київ-Чоп», де в останнього виник умисел на вбивство громадян України з числа цивільного населення, що не брали участі у бойових діях, та перебували під захистом Конвенції, оскільки опинились під владою окупаційної держави.

Того дня, а саме 19 березня 2022 року о 14 год. 10 хв., ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем збройних сил російської федерації, за попередньою змовою із невстановленим в ході досудового розслідування військовослужбовцем збройних сил російської федерації із складу 5-ої окремої гвардійської танкової ІНФОРМАЦІЯ_2 , ордена Суворова 2-го ступеня бригади військової частини № НОМЕР_1 , будучи об`єднаними спільним умислом, реалізуючи свій злочинний план направлений на вбивство двох осіб з числа цивільного населення, перебуваючи між ворітьми та будівлею веломагазину, який розташований за адресою: Київська область, Бучанський район, 29-й кілометр + 400 метрів автодороги «Київ-Чоп», тримаючи в руках невстановлені досудовим розслідуванням автомати калібру 5,45х39 мм., здійснили сукупно не менше 12 пострілів з вказаної вогнепальної автоматичної зброї в область спини та тазу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до висновку експертного дослідження № 345 на трупі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено сліпе вогнепальне поранення правого стегна (вхідна рана передньої поверхні правого стегна у верхній третині, від якої спереду назад відходить рановий канал з ушкодженням гілки стегнової артерії та переломом правої лобкової кістки), а також дотичне вогнепальне кульове поранення правої бокової поверхні тазу.
Відповідно до висновку експертного дослідження № 346 на трупі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено: 2 наскрізні проникаючі вогнепальні кульові поранення грудної клітки (2 вхідні вогнепальні рани правової лопаткової ділянки, вихідні рани передньої поверхні грудної клітки зліва) сліпе вогнепальне кульове поранення правого передпліччя, ліктьового суглобу та плеча, наскрізне вогнепальне кульове поранення правого стегна та живота (вхідна рана зовнішньої поверхні правого стегна, вихідна рана передньої черевної стінки зліва), сліпе вогнепальне кульове поранення живота (вхідна вогнепальна рана епігастральної ділянки з рановим каналом, в кінці якого знаходиться куля під шкірою лівої поперекової ділянки), наскрізне вогнепальне кульове поранення живота та правого стегна (вхідна вогнепальна рана живота зліва, від якої зліва-направо, згори-вниз, дещо ззаду-наперед відходить рановий канал, який проходить крізь черевну порожнину, виходить через калитку, входить в передньо-внутрішню поверхню правого стегна та закінчується в ньому металевою кулею), наскрізне поранення лівої бокової поверхні тазу (2 рани тазу зліва, з`єднані між собою підшкірно), наскрізне вогнепальне кульове поранення лівого передпліччя, вогнепальне кульове поранення лівого плеча та грудної клітки (вхідна вогнепальна рана зовнішньої поверхні лівого плеча, вихідна вогнепальна рана її внутрішньо поверхні, в проекції якої розташована проникаюча рана грудної клітки).

Від отриманих поранень ОСОБА_9 помер на місці вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_8 зміг повернутись в приміщення охорони ТОВ «Кемпер-ГРУП», в якому невдовзі помер від крововтрати.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднане з умисним вбивством, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України.
Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України обґрунтовується наступними доказами:

-протоколом огляду місця події від 12.05.2022, яким зафіксовано обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення, вилучено речові докази (гільзи та одяг потерпілого);

-протоколом огляду від 14.06.2022, яким яким зафіксовано обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення, вилучено речові докази (гільзи);

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 15.06.2022, яка повідомила про обставини перебування свого чоловіка на місці вчинення злочину;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 15.06.2022, яка повідомила про обставини перебування свого батька на території ТОВ «Кемпер Груп»;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.06.2022, який повідомив, що являючись бійцем ДФТГ «Скіф» 19.03.2022 був очевидцем перебування військовослужбовців зс рф на території ТОВ «Кемпер Груп», а також свідком евакуації трупів двох цивільних чоловіків з території ТОВ «Кемпер Груп» ;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 від 14.06.2022, в ході якого останній детально підтвердив попередньо надані в ході допиту свідка покази, на місці вчинення кримінального правопорушення;

-висновком експертного дослідження № 345, яким встановлено причину смерті ОСОБА_8 ;

-висновком експертного дослідження № 346, яким встановлено причину смерті ОСОБА_9 ;

-висновком експертів за результатами проведення комплексної судової фототехнічної та портретної експертизи № 18115/22-35, яким підтверджено що особою, одягненою в чорну уніформу, яка приймала участь у розстрілі цивільних осіб та зафіксована на фрагментах відеозаписів наданих на дослідження є ОСОБА_5 ;

-іншими доказами в своїй сукупності.

26.08.2022 слідчим у кримінальному провадженні - старшим слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за погодженням із начальником Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 особисто вручено не було, оскільки останній перебуває на території РФ, яка відповідно до постанови Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» визнана державою-агресором.

Як зазначено у відповіді Департаменту міжнародно-правового співробітництва на лист №19/1/1-55вих-22 від 18.08.2022, згідно із інформацією начальника Департаменту документального забезпечення Офісу Генерального прокурора №33-271вн-22 від 26.03.2022 АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних відправлень призначення Російської Федерації. Можливість здійснювати відправлення поштової кореспонденції до вказаної країни на теперішній час відсутня. Відповідно, за вищевикладених умов немає можливості виконати вимоги Кримінального процесуального законодавства України та міжнародних договорів щодо вжиття необхідних заходів з метою отримання правової допомоги у кримінальному провадженні на території Російської Федерації.

Окрім того, відповідно до офіційної заяви Міністерства закордонних справ України щодо розриву дипломатичних відносин із Російською Федерацією від 24.02.2022 на доручення Президента України МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права.

Повний текст повідомлення про підозру ОСОБА_5 24.08.2022 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням: «https://www.gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-sokovikovu-ms-original-ta-pereklad».
Також оголошення про повідомлення про підозруОСОБА_5 та посилання на повний текст повідомлення про підозру опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 185 (7306) від 26 серпня 2022 року.

Також, здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_5 повісткою до прокурора на 11 год. 00 хв. 12.09.2022, 11 год. 00 хв. 13.09.2022, 11 год. 00 хв. 14.09.2022, 11 год. 00 хв. 15.09.2022. Вказані повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_5 07.09.2022 розміщені на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик», а також опубліковані у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 09.09.2022 № 195 (7316).

15.09.2022 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук, здійснення якого доручено ДЗІСД НП України, оскільки на даний момент під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного не відоме.

Відповідно до рапорту працівника ДЗІСД НП України підозрюваний ОСОБА_5 державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями Донецької, Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинав, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_5 переховується на території держави-агресора Російської Федерації.

Таким чином вищевказані факти свідчать, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду на території держави-агресора РФ з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Феррарі Браво проти Італії», не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таке ж тлумачення терміну «обґрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначених злочинів, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Підставою для обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала обґрунтована підозра останнього у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, уже переховується від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інший злочин.

Санкцією ч. 2 ст. 438 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, проживає на території держави-агресора РФ, а тому в разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням можливості вільно пересуватись територією країни, може вживати заходів для уникнення кримінальної відповідальності за скоєне шляхом переховування від органів досудового розслідування. Окрім того, відповідно до рапорту працівника ДЗІСД НП України підозрюваний ОСОБА_5 державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями Донецької, Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинав, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_5 переховується на території держави-агресора Російської Федерації.

2) незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншу невстановлену досудовим розслідуванням особу, з якою вчинив кримінальне правопорушення, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на території держави-агресора Російської Федерації та перебуває на посаді військовослужбовця збройних сил Російської Федерації.

Так, статтею 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Російської Федерації передбачено, що єдиноначальність є одним із основних принципів будівництва Збройних сил РФ. Єдиноначальність виявляється у праві командира (начальника), виходячи з всебічної оцінки обстановки, одноосібно приймати рішення, віддавати в установленому порядку відповідні накази та забезпечувати їх виконання.

Відповідно до статті 39 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил Російської Федерації, наказ - розпорядження командира (начальника), звернене до підлеглих та вимагає обов`язкового виконання певних дій, дотримання тих чи інших правил або встановлює будь-який порядок, становище.

Обговорення (критика) наказу неприпустимо, а невиконання наказу командира (начальника), відданого в установленому порядку, є злочином проти військової служби.

4) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 на даний час перебуває на військовій службі збройних сил Російської Федерації та може в подальшому бути задіяний у здійсненні збройної агресії відносно України.

Враховуючи суспільно небезпечний характер вищевказаного злочину та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, вчинити нові злочини, а тому з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладених обставин жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію на даний час та повномасштабне збройне вторгнення РФ на територію України, за умов проведення відповідними силовими підрозділами України бойових дій, направлених на протистояння ЗС РФ та деокупацію окремих територій України, небезпека вчинення підозрюваним вищезазначених дій носить підвищений характер, а відтак такі обставини вимагають більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Згідно із ст. 2 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий статус воєнного стану» правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Згідно із указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території України запроваджений воєнний стан.

Разом з тим, указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Приймаючи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування та перебуваючи на волі може вчинити спробу незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів

Враховуючи викладене просив суд обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Омськ російської федерації, громадянину російської федерації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючому на службі в 5-й окремій гвардійській танковій ІНФОРМАЦІЯ_5 , ордена Суворова 2-го ступеня бригаді військова частина № НОМЕР_1 збройних сил російської федерації, яка розташована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 , м. Улан-Уде, ст. Дивізіонна, раніше не судимому - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив суд задовольнити в повному обсязі.

У судовому засідання захисник з приводу задоволення клопотання заперечував, просив суд відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотанням про обрання запобіжного заходу, додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін, дійшов до наступного висновку.

Обставини встановлені під час розгляду клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що Бучанським РУП ГУНП в Київській області із залученням до групи слідчих слідчих СУ ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, за процесуального керівництва Бучанської окружної прокуратури Київської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001656 від 10.05.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Згідно ч.1 статті 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

ОСОБА_5 підозрюється у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднане з умисним вбивством, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України
Як вбачається з матеріалів клопотання, в ході досудового розслідування встановлено наступні обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

19 березня 2022 року о 14 год. 10 хв., ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем збройних сил російської федерації, за попередньою змовою із невстановленим в ході досудового розслідування військовослужбовцем збройних сил російської федерації із складу 5-ої окремої гвардійської танкової ІНФОРМАЦІЯ_2 , ордена Суворова 2-го ступеня бригади військової частини № НОМЕР_1 , будучи об`єднаними спільним умислом, реалізуючи свій злочинний план направлений на вбивство двох осіб з числа цивільного населення, перебуваючи між ворітьми та будівлею веломагазину, який розташований за адресою: Київська область, Бучанський район, 29-й кілометр + 400 метрів автодороги «Київ-Чоп», тримаючи в руках невстановлені досудовим розслідуванням автомати калібру 5,45х39 мм., здійснили сукупно не менше 12 пострілів з вказаної вогнепальної автоматичної зброї в область спини та тазу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до висновку експертного дослідження № 345 на трупі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено сліпе вогнепальне поранення правого стегна (вхідна рана передньої поверхні правого стегна у верхній третині, від якої спереду назад відходить рановий канал з ушкодженням гілки стегнової артерії та переломом правої лобкової кістки), а також дотичне вогнепальне кульове поранення правої бокової поверхні тазу.
Відповідно до висновку експертного дослідження № 346 на трупі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено: 2 наскрізні проникаючі вогнепальні кульові поранення грудної клітки (2 вхідні вогнепальні рани правової лопаткової ділянки, вихідні рани передньої поверхні грудної клітки зліва) сліпе вогнепальне кульове поранення правого передпліччя, ліктьового суглобу та плеча, наскрізне вогнепальне кульове поранення правого стегна та живота (вхідна рана зовнішньої поверхні правого стегна, вихідна рана передньої черевної стінки зліва), сліпе вогнепальне кульове поранення живота (вхідна вогнепальна рана епігастральної ділянки з рановим каналом, в кінці якого знаходиться куля під шкірою лівої поперекової ділянки), наскрізне вогнепальне кульове поранення живота та правого стегна (вхідна вогнепальна рана живота зліва, від якої зліва-направо, згори-вниз, дещо ззаду-наперед відходить рановий канал, який проходить крізь черевну порожнину, виходить через калитку, входить в передньо-внутрішню поверхню правого стегна та закінчується в ньому металевою кулею), наскрізне поранення лівої бокової поверхні тазу (2 рани тазу зліва, з`єднані між собою підшкірно), наскрізне вогнепальне кульове поранення лівого передпліччя, вогнепальне кульове поранення лівого плеча та грудної клітки (вхідна вогнепальна рана зовнішньої поверхні лівого плеча, вихідна вогнепальна рана її внутрішньо поверхні, в проекції якої розташована проникаюча рана грудної клітки).

Від отриманих поранень ОСОБА_9 помер на місці вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_8 зміг повернутись в приміщення охорони ТОВ «Кемпер-ГРУП», в якому невдовзі помер від крововтрати.
Щодо набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного.

Частиною 1 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Статтею 133 КПК Глави 11 Розділу ІІ КПК України встановлено, що слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.

Статтею 135 КПК Глави 11 Розділу ІІ КПК України передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - шляхом вручення підозрюваному повідомлення про підозру, надіслання його поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відтак, встановлено, що діючими нормами КПК України передбачена можливість вручення підозрюваному повідомлення про підозру не в день його складання, однак для цього має бути об`єктивна причина, існування якої унеможливлює вручення відповідного повідомлення у день його складання.

Слідчим суддею встановлено, що 26.08.2022 слідчим у кримінальному провадженні - старшим слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за погодженням із начальником Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 особисто вручено не було, оскільки останній перебуває на території РФ, яка відповідно до постанови Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» визнана державою-агресором.

Як зазначено у відповіді Департаменту міжнародно-правового співробітництва на лист №19/1/1-55вих-22 від 18.08.2022, згідно із інформацією начальника Департаменту документального забезпечення Офісу Генерального прокурора №33-271вн-22 від 26.03.2022 АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних відправлень призначення Російської Федерації. Можливість здійснювати відправлення поштової кореспонденції до вказаної країни на теперішній час відсутня. Відповідно, за вищевикладених умов немає можливості виконати вимоги Кримінального процесуального законодавства України та міжнародних договорів щодо вжиття необхідних заходів з метою отримання правової допомоги у кримінальному провадженні на території Російської Федерації.

Окрім того, відповідно до офіційної заяви Міністерства закордонних справ України щодо розриву дипломатичних відносин із Російською Федерацією від 24.02.2022 на доручення Президента України МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права.

Повний текст повідомлення про підозру ОСОБА_5 24.08.2022 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора за посиланням: «https://www.gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-sokovikovu-ms-original-ta-pereklad».
Також оголошення про повідомлення про підозруОСОБА_5 та посилання на повний текст повідомлення про підозру опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 185 (7306) від 26 серпня 2022 року.

Також, здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_5 повісткою до прокурора на 11 год. 00 хв. 12.09.2022, 11 год. 00 хв. 13.09.2022, 11 год. 00 хв. 14.09.2022, 11 год. 00 хв. 15.09.2022. Вказані повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_5 07.09.2022 розміщені на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик», а також опубліковані у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр», випуск від 09.09.2022 № 195 (7316).

15.09.2022 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук, здійснення якого доручено ДЗІСД НП України, оскільки на даний момент під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного не відоме.

Відповідно до рапорту працівника ДЗІСД НП України підозрюваний ОСОБА_5 державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями Донецької, Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинав, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_5 переховується на території держави-агресора Російської Федерації.

Таким чином вищевказані факти свідчать, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду на території держави-агресора РФ з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Отже, повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 26.08.202 р. було складено в межах досудового розслідування, однак як встановлено вище з об`єктивних причин не було вручено в день складання, проте було вжито всіх можливих заходів для вручення відповідного повідомлення про підозру у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

В свою чергу, частиною 1 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Враховуючи, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення підозрюваному ОСОБА_5 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (частина 1 статті 42 КПК України), що підтверджується доказами наданими стороною обвинувачення та дослідженими слідчим суддею, за такого, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 є підозрюваним відповідно до положень ч.1 ст.42 КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри.

Слідчий суддя погоджується, що вищезазначені обставини обумовлюють наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, а саме протоколом допиту потерпілих, протоколом допиту свідків, протоколом огляду місця події, висновками експертів та іншими доказами в їх сукупності.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, той факт, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

За такого, обґрунтованість підозри щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, що є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Наявність ризиків, та їх обґрунтованість

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду обумовлений серед іншого оскільки підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, проживає на території держави-агресора РФ, а тому в разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням можливості вільно пересуватись територією країни, може вживати заходів для уникнення кримінальної відповідальності за скоєне шляхом переховування від органів досудового розслідування. Окрім того, відповідно до рапорту працівника ДЗІСД НП України підозрюваний ОСОБА_5 державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями Донецької, Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинав, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_5 переховується на території держави-агресора Російської Федерації.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування та/або суду.

Щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Виходячи з положень п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину.

З огляду на існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вищезазначеного злочину, наведених вище обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , тяжкість та характер злочину, та вагомості встановлених вище ризиків, з огляду на те, що підозрюваний є громадянином Російської Федерації та проживає на території держави-агресора РФ, слідчий суддя дійшов висновку про те, що іншими, більш м`якими запобіжними заходами запобігти настанню зазначених ризиків не видається за можливе, оскільки існують обґрунтовані доказами достатні підстави вважати, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу призведе до неправомірного впливу на свідків, підозрюваного у даному кримінальному провадженні, подальшого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти цим ризикам.

Щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного.

Згідно положень ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Аналіз положень вказаної статті дає підстави зробити висновок, що у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, остаточно питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному вирішується після його затримання та доставки до суду, а за такого, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою підозрюваному, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком встановленим ч. 1 ст. 197 КПК України (шістдесят днів).

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Слідчим суддею встановлено, що у зв`язку з тим, що під час досудового розслідування виконано всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії для встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 та проведення з його участю слідчих дій, однак ОСОБА_5 ухиляється від слідства, з урахуванням того, що вжиті заходи не забезпечили явку підозрюваного до слідчого і місцезнаходження невідоме, постановою cтаршого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 від 15 вересня 2022 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.
Так, винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку: державного, міждержавного, міжнародного, тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України. Слідчий вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб як в системі організації Інтерпол, так і поза нею.

За змістом ст. 2 Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу, вказана організація здійснює взаємодію всіх органів кримінальної поліції. Тобто, наявність або відсутність у вказаній організації відомостей про розшук певної особи, ще не свідчить, що особа не перебуває в міжнародному розшуку, оскільки компетентні органи країни мають можливість звертатись напряму до інших країн відповідно до міжнародних угод.

Міжнародна організація кримінальної поліції Інтерпол лише дає змогу ефективно супроводжувати процес міжнародного розшуку та здійснювати криміналістичне, інформаційне, аналітичне, організаційне, методичне забезпечення такої діяльності.

Відсутність інформації в організації Інтерпол про розшук певної особи не свідчить про відсутність її міжнародного розшуку, оскільки наявність/відсутність такої інформації не є обов`язковою умовою міжнародного розшуку особи.

Оскільки, слідчим винесено постанову про міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_5 та вчинено необхідні дії для проведення такого розшуку то можна зробити висновок, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку.

З урахуванням встановлених обставин слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 є громадянином РФ виїхав та перебуває на території РФ.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення та надані слідчим та прокурором на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, про наявність достатніх підстав вважати про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам, з урахуванням обґрунтованих підстав вважати, що оголошено міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_5 , а також про те, що останній виїхав та перебуває на території РФ, то слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , за відсутності останнього.

Враховуючи викладене, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 5 ст. 9, статтями 177, 183, 184, 193-194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1