Провадження №1-кп/369/1404/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі :
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001153 від 18 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Дігтярі Срібнянського району Чернігівської області, який має вищу освіту, працює на посаді голови Федерації сприяння розвитку спорту та рукопашного бою в Україні, не одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей 2006 та 2014 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Талалаївка Талалаївського району Чернігівської області, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України, -

встановив:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», які прокурор мотивував тим, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні, зокрема особливо тяжкого злочину з мірою передбаченого покарання у виді позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна, вважає, що існують ризики того, що останні можуть вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності з урахуванням тяжкості покарання; незаконного впливу на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення. В судовому засіданні прокурор також зазначив, що ризик переховування від суду також підтверджується зокрема тим, що обвинуваченого ОСОБА_6 було оголошено в розшук. Прокурор в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні не висловили позицію щодо суті клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим.

Захисник ОСОБА_4 проти клопотань прокурора заперечила як необґрунтованих та просила застосувати до обвинувачених запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, зокрема цілодобовий домашній арешт, зазначила, що ризики, на які посилається прокурор в клопотаннях про продовження запобіжного заходу щодо обвинувачених у виді тримання під вартою не підтверджуються належними доказами, крім того, захисник вказувала, що прокурор належним чином не обґрунтував підстави, чому саме не можуть бути застосовані інші запобіжні заходи, ніж тримання під вартою. Захисник зазначила, що ризик переховування не може бути підтверджений лише тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченим, при цьому також вказувала, що доводи клопотання щодо існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень є неспроможними з огляду на презумпцію невинуватості.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання прокурора, наявні матеріали, дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В обґрунтування клопотань про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив про необхідність уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та з урахуванням ступеня тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів та обізнаності обвинувачених щодо місць роботи та проживання свідків і потерпілих.

Суд, вивчивши доводи клопотань, дійшов висновку, про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою кожному з обвинувачених, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки встановлено, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні зокрема й особливо тяжких злочинів, не одружені, обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працює, та зважаючи на ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме: існує необхідність запобігти спробам кожного з обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також запобігти існуванню ризику впливу на потерпілих та свідків, які враховуючи стадію розгляду справи ще не допитані в даному кримінальному провадженні. Таким чином, у цій конкретній справі вказані обставини виправдовують обмеження права обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувати на волі, в матеріалах провадження відсутні достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне.

Суд вважає, що лише такий запобіжний захід, який хоча і є винятковим, проте, враховуючи заявлені у справі ризики, передбачені статтею 177 КПК України, спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються кожний з обвинувачених, мають такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що доводи захисника ОСОБА_4 про наявність підстав для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є необґрунтованими, оскільки відсутні підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть у цій конкретній справі, забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Суд також бере до уваги той факт, що кожний з обвинувачених, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особами, до яких не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України та не визначає обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розмір застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 314 - 316, 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, суд -
постановив:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», до 29 липня 2022 року включно.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», до 29 липня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1