БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
17.08.2022
Справа497/831/22
Провадження № 1-кп/497/57/22
УХВАЛА
про поновлення підготовчого судового засідання
після виходу суду до нарадчої кімнати
17.08.2022 року Болградський районний суд Одеськїй області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

вивчивши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Болград матеріали кримінальних проваджень №0000190 від 22.04.2022 року та №0000265 від 03.06.2022 року, що надійшли з Болградської окружної прокуратури Одеської області з обвинувальними актами відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Болград Одеської області, зі слів - з середньо-спеціальною освітою, українську розуміє, офіційно непрацевлаштований, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст.89 КК України не судимий,

- який обвинувачується за ст.185ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12.05.2022 року до Болградського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні№0000190 від 22.04.2022 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України.

09.08.2022 року до Болградського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні №0000265 від 03.06.2022 року відносно тієї самої особи - ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні злочину за такою самою статтею 185 ч.4 КК України.

Ухвалою суду від 17.08.2022 року обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000190 від 22.04.2022р. (справа №497/831/2022, провадження №1-кп/497/57/22) та №0000265 від 03.06.2022р. (справа №497/1475/22, провадження №1-кп/497/85/22) об`єднані в

одне спільне судове провадження та об`єднаній кримінальній судовій справі присвоєно номер за номером справи, що сформована раніше №497/831/2022, провадження №1-кп/497/57/22. Цією ж ухвалою судове провадження в об`єднаній кримінальній судовій справі №497/831/2022 (провадження №1-кп/497/57/22) повернуто на стадію підготовчого судового засідання у зв`язку з об`єднанням двох обвинувальних актів відносно одного й того самого обвинуваченого ОСОБА_4 , який, згідно обох обвинувальних актів обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, що кваліфіковані за однією й тією ж ст.185ч.4 КК України.

Кримінальні провадження підсудні Болградському районному суду Одеської області, обвинувальні акти відповідають вимогам ст.291 КПК України. Підстав для ухвалення рішень, передбачених пунктами 14 частини 3 ст.314 КПК України, під час підготовчого судового засідання, - не встановлено.

Учасники підготовчого судового засідання вважають можливим призначити обвинувальні акти до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Прокурором заявлені клопотання про призначення судового розгляду даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні та про виклик і допит у судове засідання обвинуваченого, представника потерпілого, потерпілу, та свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Обвинувачений та захисник не заперечували проти задоволення клопотань прокурора.

Однак, після видалення суду до нарадчої кімнати для постановлення ухвали за результатами підготовчого судового засідання та вирішення питання щодо наявності підстав для призначення кримінального провадження до розгляду по суті, з`ясувалося, що матеріали справи містять клопотання прокурора від 15.07.2022р. про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 в межах розгляду судом кримінального провадження №0000190 від 22.04.2022 року, яке у підготовчому судовому засіданні не розглянуте і не вислухана думка учасників судового засідання, оскільки запобіжний захід обвинуваченому вже обрано - у виді тримання під вартою, але ще на стадії досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000265 від 03.06.2022р.

Проте, згідно судової спрактики та вимог чинного законодавства суд у підготовчому судовому засіданні має розглянути питання про запобіжний захід.

Так, Рішенням від 23 листопада 2017 року у справі №1-28/2017 за конституційним поданням Уповноваженого ВР України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України Конституційний суд визнав неконституційним третє речення ч.3 ст.315 Кримінального процесуального кодексу. Отже, запобіжний захід, який був визначений особі на стадії досудового розслідування, не може автоматично подовжуватися після передачі матеріалів кримінальної справи до суду загальної юрисдикції, зазначивши, що певні ризики, якими сторона обвинувачення обґрунтовувала застосування певних запобіжних заходів, вочевидь, зникають, тому суд має переглянути обґрунтованість їх застосування.

При цьому Конституційний суд послався на практику застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції, згідно якої після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»). Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Відповідно до частини третьої статті 315 Кодексу під час підготовчого судового засідання суд за клопотаннями учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Таким чином, зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. Отже, в разі відсутності вмотивованого рішення суду, яким дозволено позбавлення особи свободи на період, визначений цим судовим рішенням, така особа має бути негайно звільнена. Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України.

Під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор, як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження. Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).

Згідно з конституційними принципами рівності та змагальності інші учасники кримінального провадження, разом із прокурором, наділені повноваженням заявляти клопотання, зокрема, щодо застосування інших, у тому числі і більш м`яких, запобіжних заходів, їх зміни чи скасування. Положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу по суті дає можливість суду при проведенні підготовчого судового засідання продовжити термін дії запобіжного заходу (домашнього арешту та тримання під вартою) за відсутності клопотань сторін. Конституційний Суд України вважає, що будь-які положення Кодексу повинні застосовуватися органами державної влади та їх посадовими особами з урахуванням конституційних норм, принципів і цінностей. Згідно з частиною першою статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За юридичними позиціями Конституційного Суду України верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу; конституційне право людини на судовий захист є гарантією усіх прав і свобод людини і громадянина (абзац дев`ятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, абзац чотирнадцятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004). Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Найважливішою ознакою суду є його незалежність та безсторонність, а однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 1 частини другої статті 129 Конституції України). У практиці Європейського суду з прав людини сформовано, серед іншого, характеристики незалежності суду, одна з яких полягає в тому, що суд має сприйматися як незалежний орган; щодо ознак безсторонності суду, то він повинен сприйматися таким з об`єктивного погляду з достатніми гарантіями для виключення будь-яких легітимних сумнівів з цього приводу (пункти 125, 126 рішення від 6 жовтня 2011 року у справі „Агрокомплекс проти України).

Конституційний Суд України вважає, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотань сторін (прокурора) ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції і фактично стає на сторону обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади.

Враховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу не відповідає статті 55, частині першій статті 126 та пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України. На підставі викладеного та керуючись статтями 147, 150, 1512, 152, 153 Конституції України, статтями 32, 35, 65, 66, 84, 88, 89, 91, 94 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України виішив: 1. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України. 2. Положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. 3. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним і не може бути оскаржене. Рішення Конституційного Суду України підлягає опублікуванню у «Віснику Конституційного Суду України» та в інших офіційних друкованих виданнях України.

Таким чином, для з`ясування питання стосовно обрання чи продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого - розгляду клопотання прокурора, є обгрунтована підстава для повернення суду з нарадчої кімнати, тобто, поновлення підготовчого судового засідання.

Така дія узгоджується з судовою практикою і не суперечить чинному законодавству.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 28.01.2021р. своєю Постановою у справі №182/523/16-к, залишивши касаційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції без змін, зазначивши наступне на доводи касаційної скарги.
Так, Так, у касаційній скарзі вказано, серед іншого, що місцевий суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, однак судового рішення проголошено не було, оскільки судом було безпідставно поновлено судовий розгляд та необґрунтовано надано можливість стороні обвинувачення подати клопотання про проведення комісійної комплексної судово-медичної експертизи. Це, на переконання сторони захисту, є грубим порушенням норм проведена за результатами поданого клопотання, є недопустимим доказом.
Однак Верховний Суд зазначив, що вихід з нарадчої кімнати та поновлення судового розгляду не суперечить загальним засадам кримінального провадження, оскільки оцінка доказів здійснюється саме в нарадчій кімнаті, а за наявності об`єктивних суперечностей, які впливають на вирішення питання щодо винуватості особи, усунути їх можливо лише в результаті відновлення судового розгляду. Наведене, в тому числі, сприяє реалізації загальних засад і прийняття рішення поза розумним сумнівом. За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги в цій частині.
Відповідно до ст.22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим кодексом.
З огляду на положення ч.5 ст.364 та ч.4 ст.365 КПК суд відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами лише на стадії судових дебатів або останнього слова обвинуваченого, і лише з приводу додатково досліджених обставин. Після завершення з`ясування обставин, суд відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин і надає останнє слово обвинуваченому. Таке повернення має бути викликане виключно потребами справи, яка розглядається.
Керуючись ст.ст.314ч.1-3,5, 314-1,315, 316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Поновити підготовче судове засідання у кримінальному провадженні з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 та призначити його продовження на09:15 годину 18.08.2022 року у відкритому судовому засіданні в залі Болградського районного суду Одеської області за адресою: вул.25 Серпня,192, м.Болград, Одеська область, зала №10, - за участю прокурора Болградської окружної прокуратури, обвинуваченого та захисника.

У судове засідання викликати: прокурора Болградської окружної прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_4 , та захинсика ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1