03 червня 2022 року Справа № 991/1710/22
Головуючий (суддя-доповідач) Провадження №11-п/991/5/22
в апеляційній інстанції: ОСОБА_1
судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2
щодо ухвали від 03 червня 2022 року
I. Зміст прийнятого рішення
II. Стисла позиція щодо ухваленого рішення
2. Із рішенням колегії суддів я в цілому погоджуюся, оскільки зазначене кримінальне провадження предметно підсудне Вищому антикорупційному суду.
3. Водночас я не погоджуюся із тим, що в мотивувальній частині ухвали більшість колегії суддів із посиланням на постанову Верховного Суду України від 24.11.2016 ототожнила категорію кримінального процесу «формула і формулювання обвинувачення» з такою категорією кримінального права як «правова модель злочину».
III. Детальні міркування
4. Моя незгода з наведеним обґрунтовується тим, що категорія «формула і формулювання обвинувачення», яке використовується з метою правильного оформлення прокурором свого рішення щодо висунення особі обвинувачення, не є тотожною з поняттям «правова модель злочину», котра під час судового провадження використовується у ході з`ясування судом чи є в діях особи склад інкримінованого їй кримінального правопорушення.
5. Так, у КПК відсутнє розкриття точного змісту положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК у частині, що стосується формулювання обвинувачення.
5.1. Проте у доктрині кримінального процесу під «формулюванням обвинувачення» розуміється виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, тобто коротке словесне посилання на ті кримінально-правові норми, які відображені у формулі обвинувачення (постанова Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №446/1797/14-к).
5.2. Зазначене підтверджується й тим, що під «обвинуваченням» у кримінальному процесуальному законі розуміється твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК).
5.4. Водночас з точки зору лінгвістичного розуміння слово «формулювати» означає коротко і точно висловлювати, виражати, визначати що-небудь (думку, поняття, завдання тощо), викладати, окреслювати.
7. У свою чергу поняття «правова модель злочину», під якою мається на увазі аналіз наявності елементів складу злочину (об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони), є категорією, яка використовується у доктрині кримінального права.
7.1. Зокрема, наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою (постанова Верховного Суду від 20.08.2020 у справі №643/5707/17).
7.2. Тому, судом у судовому провадженні використовуються: (1) на стадії підготовчого провадження «формула і формулювання обвинувачення» для перевірки (а) чи наведено в обвинувальному акті опис доведеної, на думку прокурора, причетності особи до вчинення кримінального правопорушення (якщо не наведено, то може бути застосовано правило, закріплене у п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК), (б) чи зазначений опис вказує на правильно обрану підсудність справи суду, до якого надійшов обвинувальний акт (якщо не правильно, то може бути застосовано правило закріплене в абз. 2 ч. 3 ст. 34, п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК); (2) на стадії ухвалення за наслідками судового розгляду рішення по суті «правова модель кримінального правопорушення», тобто аналіз наявності усіх ознак складу злочину в діях особи (якщо наявні усі елементи складу кримінального правопорушення, то постановляється обвинувальний вирок, а відсутні виправдувальний, що передбачають п. 2 ч. 1 ст. 368, п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК).
7.3. Таким чином, мета, з якою в правозастосовній діяльності суду використовуються наведені категорії кримінального процесу (формула і формулювання обвинувачення) та кримінального права (правова модель злочину) є різною.
7.3.1. Ототожнення цих категорій судами у ході застосування п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК може породити правову невизначеність, нівелювавши призначення ч. 2 ст. 291 КПК та змішавши такі дві окремі стадії як підготовче провадження та ухвалення вироку.
7.3.2. У зв`язку із цим ототожнення вказаних понять, приналежних до різних галузей права, є помилковим.
8. Вищеописана моя позиція є послідовною, оскільки попередньо висловлена в ухвалі від 25.10.2021 (справа №633/69/21, провадження №11-кп/991/78/21), та незмінною.
Суддя: ОСОБА_2