Справа № 523/9986/20
Провадження №1-кп/523/561/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

обвинувачених (підсудних) ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001413, внесене до ЄРДР 05.05.2020 року, за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківськ, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого та офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26.12.2018 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.190, ст.75, 76 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, зі звільненням від відбування покарання строком на 2 роки,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Одеси, громадянки України, із середньо-технічною освітою, незаміжньої та офіційно непрацевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

У С Т А Н О В И В:
04.05.2020 року, приблизно об 11:08 годині, підсудний ОСОБА_4 , будучи раніше судимим і маючи незняту й непогашену у встановленому законом порядку судимість, спільно та за попередньою змовою з підсудною ОСОБА_5 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна ( ОСОБА_4 - вчинення крадіжки повторно за попередньою змовою групою осіб), прибули до супермаркету ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС», що розташований за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Заболотного 20., де вказані підсудні, перебуваючи в приміщенні торгівельного залу супермаркету і реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись у відсутності уваги за їх діями з боку сторонніх осіб, діючи умисно і за попередньою змовою групою осіб, узяли з торгівельної полиці торгівельного залу заздалегідь визначене та належне означеному ПП майно - вершкове масло «Ферма» селянське, 73%, 180/200 г, у кількості 16шт, загальною вартістю 542,04грн.
Далі, підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , поклавши викрадене майно до дитячої коляски, яку заздалегідь приготували для вказаних дій, направились до виходу з приміщення супермаркету ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС», та оминувши зону розрахункових кас, при цьому не здійснивши будь-якого розрахунку за означений вище товар, покинули приміщення супермаркету, тим самим таємно викравши наведене майно та спричинили зазначеному ПП матеріальну шкоду на загальну суму 542,04грн.
Крім того, 29.05.2020 року приблизно о 20:17 годині, підсудний ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прибув до магазину «Єва» (ТОВ «РУШ»), який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину і реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, діючи умисно і повторно, взяв з торгівельної полиці торгівельного залу належну магазину «Єва» (ТОВ «РУШ») жіночу туалетну воду «Armand Basi In Red», об`ємом 100мл, вартістю 512грн, яку помістив під пояс своїх штанів.
Далі, підсудний ОСОБА_4 направився до виходу з приміщення магазину «Єва» (ТОВ «РУШ»), оминув зону розрахункових кас, при цьому не здійснивши будь-якого розрахунку за вказаний вище товар, покинув приміщення магазину, заволодівши яким зазначений підсудний розпорядився викраденим майном на власний розсуд та спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду у розмірі 512 грн.
В судове засідання представники потерпілих: ПП «Таврія Плюс» - ОСОБА_6 , ТОВ «Руш» - ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, - не з`явились, надавши до суду відповідні заяви щодо розгляду справи без їх участі, у зв`язку з чим, суд з урахуванням позиції сторін процесу та з метою дотримання розумності строків судового розгляду, вирішив провести розгляд кримінального провадження за відсутністю означених представників потерпілих.

Підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожний, повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ними при наведених вище обставинах, а будучи допитаними в судовому засіданні, кожний з вказаних підсудних пояснили суду про обставини інкримінованих їм кримінальних правопорушень, що відповідають наведеним вище обставинам доведеного обвинувачення.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні ними кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких ними та іншими сторонами процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_4 своїми умисними діями скоїв:

-за епізодом від 04.05.2020 року - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб,

-за епізодом від 29.05.2020 року - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно,

а підсудна ОСОБА_5 - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, внаслідок чого, суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій вказаних підсудних за ч.2 ст.185 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.2 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб, що карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, а за п.1 примітки ст.185 цього ж Кодексу, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Відповідно ж до ч.2 ст.28 вказаного Кодексу, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудним ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, суд приймає до уваги суспільно-небезпечний характер і обставини вчиненого ними, роль кожного з них у скоєнні інкримінованих діянь, та те, що скоєне ними відноситься до нетяжких злочинів, а також судом ураховується у певній мірі викладена у відповідній заяві позиція представника ТОВ «Руш» ОСОБА_7 з цього приводу, відшкодування ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна, характеризуючі дані щодо кожного з підсудних.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_4 забезпечений місцем реєстрації та проживання в м.Одесі; на обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває, зі слів страждає відповідними захворюваннями, одружений та має трьох неповнолітніх дітей, але є раніше судимим за вчинення аналогічного кримінального правопорушення корисливої спрямованості за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 26.12.2018 року та інкриміновані йому діяння у цьому кримінальному провадженні мали місце в період іспитового строку за означеним вироком суду; офіційно не працевлаштований і протягом розгляду кримінального провадження неодноразово ухилявся від явки до суду, сукупність чого свідчить про стійку схильність підсудного до кримінально-протиправної поведінки, небажання стати на шлях виправлення.

У свою чергу, підсудна ОСОБА_5 раніше не судима та вперше притягається до кримінальної відповідальності; забезпечена місцем реєстрації та фактичного проживання в м.Одесі, але офіційно непрацевлаштована, незаміжня та станом на час розгляду справи суспільно-корисною працею не займається, протягом розгляду кримінального провадження неодноразово ухилялась від явки до суду.

Разом із тим, згідно з обвинувальним актом, органом досудового розслідування у якості обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , визначено щире каяття.

Проте, з такою позицією органу досудового розслідування та прокурора в суді, суд погодитись не може, оскільки в судовому засіданні встановлено, що протягом досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження, підсудний ОСОБА_4 , незважаючи на визнання своєї провини та перебування на волі, заподіяну за епізодом від 29.05.2020 року потерпілому ТОВ «Руш» матеріальну шкоду - не відшкодував, а згідно з правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочинів, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, у бажані виправити наслідки вчиненого.

Втім, відомості, які б підтверджували факт щирого каяття підсудного ОСОБА_4 за наведених вище обставин за означеним епізодом, мали знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, але відповідних доказів на підтвердження відшкодування вказаним підсудним або намаганні відшкодувати завдану потерпілій стороні матеріальну шкоду у певному обсязі, сторонами провадження до суду не надано і матеріали судового провадження таких даних не містять.

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 слід віднести визнання ним своєї провини за усіма епізодами і відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна за епізодом від 04.05.2020 року, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, як визначено у обвинувальному акті у кримінальному провадженні та з чим також погоджується й суд, не встановлено.

Крім того, у аспекті наведених вище вимог закону та з огляду на матеріали кримінального провадження, до обставин, що пом`якшують покарання підсудної ОСОБА_5 , слід віднести щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання вказаної підсудної, - не встановлено.

З огляду на ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71, 72 цього Кодексу.

Частинами 1, 4 ст.71 вказаного Кодексу встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує частину покарання за попереднім вироком та остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, та й від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Тотожну правову позицію визначив Пленум Верховного Суду України в п.п.10, 25, 26 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами і доповненнями.
На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання підсудному ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини визнаного доведеним зазначеному підсудному обвинувачення, їх кількісний склад, ступінь тяжкості й суспільної небезпечності, наведені вище характеризуючи дані про особу останнього та його роль у скоєному, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд за вимогами ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень може відбуватися в умовах суспільства, з призначенням покарання у виді обмеження волі в межах строку, встановленого санкцію ч.2 ст.185 означеного Кодексу, але із застосуванням положень ч.1 ст.71 цього ж Кодексу та з призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків з урахуванням вироку Суворовського районного суду м.Одеси від 26.12.2018 року, яке належить відбувати у кримінально-виконавчій установі реально.

Відповідно до ст.61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду та з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Крім того, при визначенні виду та міри покарання підсудній ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованого останній кримінального правопорушення, ступінь тяжкості та суспільної небезпечності, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, наведені вище характеризуючі дані про особу зазначеної підсудної, суд у аспекті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про доцільність призначення вказаній підсудній покарання у виді обмеження волі в межах строку, встановленого ч.2 ст.185 означеного Кодексу, але зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.ст.75 цього Кодексу та з покладенням відповідних обов`язків за ст.76 вказаного Кодексу, що за переконанням суду уявляється обґрунтованим і достатнім для виправлення означеної особи і недопущення вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

В порядку ст.71 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання за цим вироком частини невідбутого покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 26.12.2018 року, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі відкритого типу.
Згідно зі ст.61 КК України, Глави 13 Кримінально-виконавчого кодексу України, строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу набрання вироком законної сили та поміщення засудженого до кримінально-виконавчої установи Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.57 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку засудженим ОСОБА_4 з відбуття призначеного покарання, покласти на начальника Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку випробування зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженою ОСОБА_5 , покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні вершкове масло «Ферма селянське», в жовтій обгортці, 180/200 гр, кількістю 16 шт, які передані на зберігання під розписку представнику потерпілого ПП «Таврія Плюс» ОСОБА_6 , - вважати повернутими за належністю вказаній особі.
Копії вироку вручити під розписку прокуророві, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1