УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.06.2022 Справа №607/6273/22 Провадження №1-кп/607/1175/2022 м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051від 10.09.2021про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красноставці, Снятинського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, розлученого, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.413 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у липні НОМЕР_2 , більш точної дати і часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, внаслідок недбалого ставлення до встановлених правил зберігання ввіреного йому для службового користування військового майна, яке перебувало на відповідному інвентарному обліку речової служби та підлягало поверненню після тимчасового користування ним до військової частини НОМЕР_1 , діючи із злочинною недбалістю, всупереч вимогам ст.ст.9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пунктів 11, 50, 57 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 17.08.2017 №440, пунктів 9, 13 та 15 «Положення про порядок обліку, зберігання, та використання військового майна у Збройних Сил України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, нікого з командирів та співслужбовців не повідомивши, залишив без нагляду та відповідного документального оформлення інше військове майно, а саме: рюкзак бойовий індивідуальний вартістю 1449 грн. 48 коп., що призвело до його втрати.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у втраті ввіреного для службового користування іншого військового майна внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.413 КК України (в редакції Закону № 194-VІІІ від 12.02.2015).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.413 КК України визнав повністю та підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Під час судового розгляду ОСОБА_4 також щиро розкаявся у вчиненому та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.413 КК України, на підставі ст.45 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.413 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям та підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому та повністю відшкодував матеріальну шкоду, завдану кримінальним провадженням.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

За правилами п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно вимог ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Так, згідно з положеннями ст.45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к, розкаяння не повинно носити формальний характер. Окрім визнання особою факту вчинення злочину, каяття передбачає, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п. 2, 3 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Санкція ч.2 ст.413 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.413 КК України є нетяжким злочином.

В судовому засіданні встановлено, що діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 дійсно мало місце, містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.413 КК України і ОСОБА_4 винний в його вчиненні.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачений ОСОБА_4 зрозумів наслідки закриття щодо нього кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

При вирішенні клопотання суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно, в повному обсязі відшкодував завдану даним кримінальним провадженням матеріальну шкоду, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність матеріально-правових, передбачених ст.45 КК України та процесуально-правових підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, а також те, що за наявності сукупності вказаних обставин таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.413 КК України на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження відносно нього - закрити.

Таким чином, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, витрати на залучення експертів відсутні, обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.284-286, 372, 376 КПК України, ст.ст. 44, 45 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.413 КК України (в редакції Закону № 194-VІІІ від 12.02.2015), на підставі статті 45 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям.
Кримінальне провадження №0000051 від 10.09.2021, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.413 КК України (в редакції Закону № 194-VІІІ від 12.02.2015), закрити у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяОСОБА_1