Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 504/2300/17
Провадження №1-кп/523/391/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

26.07.2022 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурорів Комінтернівської місцевої та Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представників потерпілих адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинуваченого та його захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду об`єднані кримінальні провадження №0001301 від 22 липня 2016 року, №0000118 від 24 січня 2017 року із звинувачення

ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кірове (в даний час - с. Трояндове) Комінтернівського району (в даний час Одеського району) Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України,

в с т а н о в и в:

Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Близько 19 години 30 хвилин 17 липня 2016 року ОСОБА_17 , перебуваючи на футбольному стадіоні в с. Трояндове Комінтернівського району (в даний час Одеського району) Одеської області, будучи обуреним поведінкою раніше знайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який гучно вболівав та викрикував на адресу футболістів, що раптово викликало у обвинуваченого неприязне ставлення до потерпілого, діючи з прямим умислом на спричинення останньому тілесних ушкоджень, наблизився до нього, схопив своєю правою рукою за нижню частину лівого плеча ОСОБА_8 , а лівою рукою - за сорочку, після чого провів потерпілого по доріжці в напрямку будівлі дитячого садку, на відстань близько 15 метрів від футбольного стадіону, де наніс обома долонями рук одночасний удар по обом вухам ОСОБА_8 , чим спричинив тому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді двох синців на нижній третині передньої поверхні лівого плеча, садна в області задньої поверхні правого ліктьового суглобу, а також закритої черепно-мозкової травми у складі єдиного комплексу струсу головного мозку, забою лівої вушної раковини, травматичної перфорації барабанної перетинки лівого вуха, ускладненої розвитком лівосторонньої змішаної туговухості, що потягло тривалий розлад здоров`я понад 21 день та необхідність стаціонарного лікування в період часу з 09 листопада 2016 року до 21 листопада 2016 року.

Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження працівникові правоохоронного органу ОСОБА_9 у зв`язку із виконанням останнім службових обов`язків

Близько 08 години 50 хвилин 24 січня 2017 року ОСОБА_17 , перебуваючи поряд з будівлею Трояндівської сільської ради, розташованої за адресою: Одеська обл., Лиманський район (в даний час Одеський район), с. Трояндове, вул. Миру,4, з метою створення перешкод працівникам Лиманського відділу поліції ГУНП в Одеській області - начальнику сектору превенції ОСОБА_9 , оперуповноваженому сектору кримінального розшуку ОСОБА_18 , заступнику начальника сектору превенції ОСОБА_19 , дільничним офіцерам поліції ОСОБА_20 та ОСОБА_21 виконати, відповідно до положень ст.143 КПК України та ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 січня 2017 року у справі №504/182/17 про примусовий привід підозрюваного за ч.1 ст.122 КК України ОСОБА_17 до слідчого СВ зазначеного відділу поліції ОСОБА_22 на 10 годину 00 хвилин 24 січня 2017 року до кабінету АДРЕСА_2 , діючи умисно, відштовхнув зазначених правоохоронців від себе та намагався покинути місце події.

З метою подолання вказаного опору, при застосуванні до нього заходів фізичного впливу у вигляді спроби заведення рук за спину, ОСОБА_17 , діючи з прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час виконання останнім своїх службових обов`язків, схопив своєю лівою рукою великий палець правої кисті потерпілого та вивернув його в інший бік, чим спричинив тому середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді ушкодження зв`язувального апарату першого п`ясно фалангового суглобу правої кісті, з обмеженням рухів у суглобі та порушенням функції хватання правої кісті, що потягло тривалий розлад здоров`я понад 21 день та могло бути спричинено 24 січня 2017 року при викручуванні пальця.

Обвинувачений вину у кожному із вищезазначених епізодів не визнав та показав про довготривалий конфлікт (з питань несплати податкових платежів до місцевого бюджету) та наступне зведення з ним, як головою сільради, особистих рахунків місцевим фермером ОСОБА_23 , якого в конфлікті підтримали правоохоронці, ОСОБА_8 та інші, також заінтересовані чи залежні від цього фермера мешканці сіл Трояндове та Ставки, у зв`язку із чим, ОСОБА_17 вважає, що матеріали об`єднаного кримінального провадження є сфальсифікованими.

Дослідженням представлених сторонами доказів встановлено наступне.

Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_17 в суді показав, що близько п`яти років тому, під час футбольного матчу на стадіоні в с. Трояндове, присутні жінки попросили його зробити зауваження дуже нетверезому ОСОБА_8 , який голосно висловлювався нецензурною лайкою. Оскільки той його не почув, то він ( ОСОБА_17 ) підійшов до потерпілого, взяв того під руку та відвів в сторону, де лише запропонував піти проспатися, після чого обвинувачений повернувся до інших глядачів. ОСОБА_17 категорично заперечив застосування до потерпілого будь-якого насильства, вважаючи, що ушкодження вуха останньому в той день міг спричинити інший односелець ОСОБА_24 .

Потерпілий ОСОБА_8 в суді показав, що після 19 години 17 липня 2016 року він пішки прийшов з місця своєї роботи на стадіон с. Трояндове, де голосно став вболівати за місцеву футбольну команду. Перед цим він вжив лише пляшку пива, будь-яких конфліктів чи бійок з односельцями не мав, перебував у чистому, неушкодженому одязі. На стадіоні його підкликав ОСОБА_17 , після чого той своєю правою рукою схопив та сильно стиснув трохи вище ліктя за його ліву руку та почав силоміць тягнути із стадіону в напрямку дитячого садочку, подолавши близько 15 метрів, на що потерпілий став чинити опір. В наступний момент ОСОБА_17 , перебуваючи позаду, вдарив його долонями рук по обом вухам, від чого у ОСОБА_8 потемніло в очах та він впав, втративши свідомість.

Коли ж прийшов до тями, підвівся та пішки пішов в напрямку власного житла, де по дорозі його підібрав на автомобілі односелець ОСОБА_25 . У власній оселі він вжив знеболюючій засіб, ліг спати, а наступного ранку, виявивши головний біль, нудоту та проблеми із слухом, вимушений був звернутися за медичною допомогою послідовно до декількох лікарень.

В даний час він не чує на ліве ухо, а також продовжує відчувати в ньому біль. Потерпілий наполягає, що отримав тілесні ушкодження саме від дій ОСОБА_17 , в момент їх спричинення поруч з ними жодної людини не було. В подальшому обвинувачений не лише не вибачився перед ним та не відшкодував заподіяну його здоров`ю шкоду, але й чинив на нього тиск через свого колишнього захисника ОСОБА_26 , а також погрожував відібрати належні його родині будинок та земельну ділянку в разі не відкликання заяви про притягнення винуватого до кримінальної відповідальності.

Свідок ОСОБА_25 в суді показав, що близько 19 години 30 хвилин 17 липня 2016 року, під час футбольного матчу в с. Трояндове, він був серед вболівальників, сидів в 10 метрах від обвинуваченого та потерпілого, та став очевидцем того, як ОСОБА_17 двічі робив зауваження голосно вболіваючому ОСОБА_8 : «Зроби рекламну паузу». В один із наступних моментів обвинувачений схопив правою рукою за ліву руку потерпілого та силою потягнув того в напрямку дитячого садка. ОСОБА_8 намагався вирватися, на що ОСОБА_17 перехопив його лівою рукою, а правою рукою став штовхати в спину, поміж лопатками. Таким чином він провів потерпілого близько 12 метрів, після чого різко вдарив долонями обох рук по вухам ОСОБА_8 , від чого останній впав. Розборонив їх також присутній односелець ОСОБА_27 .

Після завершення футбольного матчу свідок підібрав ОСОБА_8 по дорозі додому та візуально розгледів запеклу кров в області його лівого уха, а також плями крові на сорочці. При цьому останній скаржився на сильний головний біль, а наступного дня телефоном повідомив йому, що вимушений був звернутися за медичною допомогою.

В наступні дні до свідка звернувся ОСОБА_17 з вимогою дати неправдиві показання щодо події, а після отримання відмови, свідку стали телефонувати невідомі та погрожувати втопити його у ставку. Сам же ОСОБА_17 в подальшому став чинити свідку перешкоди в оформленні сільрадою документів (вклеювання фотокартки до паспорту, отримання довідки про склад сім`ї та прописку), а також виштовхав дружину свідка з приміщення сільради, образив її нецензурною лайкою.

Обвинуваченого свідок характеризує як вкрай агресивну людину, яка не вміє нормально спілкуватися з оточуючими.

Свідок ОСОБА_28 в суді показав, що також перебував на футбольному матчі поруч з обвинуваченим та потерпілим, де останній викрикував, а ОСОБА_17 робив тому зауваження. Згодом свідок став очевидцем того, як обвинувачений підійшов до потерпілого, взяв того правою рукою за ліву руку, на що ОСОБА_8 став вириватися, після чого перехопив того іншою рукою, а правою рукою почав штовхати поміж лопатками в напрямку дитячого садка. Подолавши таким чином метрів 10-12, ОСОБА_17 двома долонями рук так сильно вдарив ОСОБА_8 по вухам, що у останнього злетів з голови кашкет. Після зазначеного потерпілий присів, а обвинуваченого вивів з місця події односелець ОСОБА_27 . Згодом ОСОБА_8 підвівся, підняв кашкет та пішов в напрямку власної оселі. До цього конфлікту потерпілий не мав будь-яких видимих тілесних ушкоджень, а також перебував у чистому та непошкодженому одязі.

В наступні дні ОСОБА_17 , дізнавшись про надані свідком викривальні щодо нього показання, при кожній особистій зустрічі розмовляв із ним ( ОСОБА_28 ) зневажливим тоном, допускав особисті словесні образи. Під час досудового розслідування свідка було викликано для одночасного допиту із іншим свідком ОСОБА_27 , який прибув туди у супроводі доньки ОСОБА_17 та надав, на його думку, вигідні обвинуваченому показання, хоча до цього, зранку після дня футбольного матчу, саме ОСОБА_27 розповідав присутнім на роботі односельцям про інші, тобто правдиві, обставини.

Свідок ОСОБА_29 в суді показав, що також був очевидцем того, як ОСОБА_17 , реагуючи на обурення присутніх односельців бурхливим та емоційним вболівання ОСОБА_8 , підкликав того до себе, почав лаяти, після чого між ними виник словесний конфлікт, в розвиток якого обвинувачений взяв потерпілого за руку та супроводив в напрямку дитячого садка. Коли ж ОСОБА_8 став активно чинити опір, ОСОБА_17 штовхнув того в спину та вдарив руками по вухам, від чого потерпілий присів. В наступний момент до них підійшов ОСОБА_27 і все припинилося. З будь-якими іншими особами ОСОБА_8 на стадіоні не конфліктував.

Свідок ОСОБА_27 в суді показав, що перед початком футбольного матчу вживав алкогольні напої в барі разом з потерпілим та іншими односельцями, після чого нетверезий ОСОБА_8 , разом з ним та ОСОБА_24 , пішли на стадіон. Під час футбольного матчу свідок був очевидцем того, як нетверезі ОСОБА_8 та ОСОБА_24 , перебуваючи за футбольними воротами, взаємно крутилися та каталися на землі, ніби вони щось між собою не розділили, але без нанесення один одному ударів. Присутні жінки попросили ОСОБА_17 вивести зі стадіону ОСОБА_8 , після чого той фактично взяв потерпілого за шкірку, від чого у останнього луснула сорочка, та відвів того на декілька метрів. Це не сподобалося ОСОБА_30 , той став голосно ображати ОСОБА_17 з приводу неналежного, на думку потерпілого, виконання обвинуваченим обов`язків сільського голови. Намагаючись припинити конфлікт, свідок став між ними, взяв за руку потерпілого та відвів його в напрямку дитячого садка.

Свідок ОСОБА_27 категорично заперечив застосування будь-якого іншого насильства обвинуваченим по відношенню до потерпілого, а раніше надані слідчому протилежні показання пояснив тим, що тоді мав високу температуру та не читав викладене слідчим на папері.

Свідок ОСОБА_31 в суді показав, що був очевидцем того, як під час футбольного матчу між сильно нетверезим ОСОБА_8 та ОСОБА_17 виник словесний конфлікт, в розвиток якого, на прохання інших глядачів прийняти заходи, голова сільради взяв потерпілого за руку та вивів в напрямку дитячого садка, де будь-якого насильства до ОСОБА_8 той не застосовував.

Свідок ОСОБА_32 в суді показав, що був очевидцем того, як якийсь глядач футбольного матчу дуже гучно вболівав, висловлювався нецензурною лайкою. ОСОБА_17 виводив того за руку в напрямку дитячого садку, проте останній згодом повернувся до глядачів та сів поруч з ними.

Свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , кожен окремо, в суді показав, що був глядачем футбольного матчу та бачив, як ОСОБА_17 виводив із стадіону ОСОБА_8 , який до цього гучним криком фактично заважав іншим дивитися матч, тримаючи того за одяг та руку. Стосовно подальших обставин кожен свідок не був очевидцем, оскільки зосереджував свою увагу безпосередньо на грі.

Свідки ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , кожен окремо, в суді показав, що також був глядачем цього ж футбольного матчу, де перебував на незначній відстані від обвинуваченого та потерпілого. Останній в охайному одязі стояв перед глядачами, проте дуже емоційно вболівав, чим заважав оточуючим, про що йому неодноразово робили зауваження присутні. В один із моментів його до себе підкликав ОСОБА_17 , а коли той підійшов, то обвинувачений взяв його правою рукою за ліву руку. ОСОБА_8 почав вириватися, на що обвинувачений перехопив його лівою рукою, а правою розвернув та став підштовхувати у спину, таким чином відвів його від присутніх на метрів 10 - 12 в бік дитячого садка, де наніс обома руками удар по вухам. Потерпілий присів, схопився руками об землю, його сорочка луснула. Тут же на конфлікт підбіг ОСОБА_27 , став між ними, чим їх розборонив. ОСОБА_37 повернувся до глядачів, а потерпілий встав, узяв в руки кашкет та пішов в протилежному напрямку. До цього кожен свідок не бачив, що б у потерпілого в цей день був інший конфлікт чи бійка з будь-якою іншою особою.

Свідок ОСОБА_38 в суді показала, що декілька років тому вона, разом з чоловіком та іншими односельцями, перебувала на стадіоні с. Трояндове, де відбувався футбольний матч. Під час гри до них також підійшов мешканець сусіднього села Ставки ОСОБА_8 , який, перебуваючи поруч в чистому та неушкодженому одязі, став голосно вболівати за місцеву команду, інколи допускаючи нецензурні виловлювання, про що йому присутні глядачі декілька разів робили зауваження. Через деякий час ОСОБА_17 підійшов до потерпілого, шторхнув того рукою в плече та повів ОСОБА_8 із стадіону в напрямку дитячого садка. Подальшого конфлікту свідок не бачила, оскільки його учасники перебували за її спиною. Про те, що обвинувачений вдарив потерпілого, свідок дізналася пізніше від когось із односельців.

В наступні дні, після набуття розголосу цієї події, ОСОБА_17 особисто, його донька та захисник адвокат ОСОБА_26 стали проводити роботу серед односельців - очевидців події та футболістів місцевої команди з примусу до надання неправдивих письмових пояснень про те, що ОСОБА_17 нібито жодного насильства до потерпілого не застосовував, а у останнього виник конфлікт з іншою особою ОСОБА_24 . Ця версія була хибною хоча б тому, що ОСОБА_24 на стадіоні взагалі перебував в іншій стороні від потерпілого. Будучи підлеглою по роботі ОСОБА_17 , вона спочатку також піддалася його погрозам можливого влаштування неприємностей та звільнення, у зв`язку із чим, написала письмові пояснення, в яких виклала неправдиві відомості про те, що нібито ОСОБА_8 на стадіоні був в стані сильного алкогольного сп`яніння, не тримався на ногах, падав, був у брудному та порваному одязі. Після ж порушення щодо ОСОБА_17 кримінальної справи вона категорично відмовилася давати завідомо неправдиві показання, чим розлютила останнього, що в подальшому призвело до систематичного застосування до неї дисциплінарних стягнень з його боку, а також зведення особистих рахунків.

Свідок також заперечила можливий неправомірний вплив на неї з боку місцевого фермера ОСОБА_23 , а також настояла на правдивості наданих нею в суді показань.

Свідок ОСОБА_39 в суді показала, що восени 2016 року вона, перебуваючи в приміщенні сільради, стала випадковим очевидцем голосного та емоційного інструктажу ОСОБА_17 та ОСОБА_26 інших односельців щодо необхідності дотримання якогось вигаданого ними сценарію щодо події, яка мала місце на футбольному стадіоні, та про яку вже декілька днів гуло усе село. Хоча ОСОБА_39 особисто не була присутня на стадіоні, але зрозуміла, що перші особи переконували присутніх дотримуватися версії, що у ОСОБА_8 нібито виник конфлікт із якоюсь жінкою, за яку заступився ОСОБА_40 , а тому саме той вдарив потерпілого. В подальшому ОСОБА_17 наполягав вже ОСОБА_24 взяти на себе провину за нібито аналогічні дії, на що той категорично заперечив та прямо відповів обвинуваченому: «Я на це не погоджуюся, в мене три дитини».

Свідок ОСОБА_41 в суді показав, що був гравцем місцевої футбольної команди, якого, разом з іншим гравцем ОСОБА_42 , в послідуючі після матча дні двічі викликав до себе в кабінет ОСОБА_17 . Там, в присутності його ( ОСОБА_17 ) доньки, обвинувачений пропонував обом під диктовку надати неправдиві пояснення: спочатку по те, що вони не бачили, хто побив ОСОБА_8 , а потім навпаки, що це зробив не ОСОБА_17 , на що свідок категорично відмовився.

Свідок ОСОБА_43 в суді показала, що в цей же період часу її викликали до себе в кабінет ОСОБА_17 та ОСОБА_26 , де запропонували надати слідчому неправдиві показання про те, що нібито ОСОБА_8 чіплявся до неї, очевидцем чого став ОСОБА_40 , який нібито за неї заступився. В іншому випадку ОСОБА_17 , як її начальник, погрожував їй звільненням. Незважаючи на викладене, вона відмовилася надавати неправдиві показання, що призвело до нестерпного та принизливого подальшого ставлення до неї з боку обвинуваченого, що в кінцевому рахунку стало причиною її звільнення з роботи. Свідок також показала, що була очевидцем того, як ОСОБА_17 та ОСОБА_26 викликали до кабінету голови сільради односельців ОСОБА_44 та ОСОБА_24 .

Свідок ОСОБА_40 в суді показав, що в листопаді 2016 року його до себе в кабінет викликав ОСОБА_17 , де, в присутності ОСОБА_26 , став вмовляти підписати папери, чим врятувати сільраду, а саме, взяти на себе вину за нібито побиття в день футбольного матчу ОСОБА_8 , з версією, що потерпілий перед цим напав на ОСОБА_45 . Оскільки це була вигадка, то свідок відмовився. В подальшому ОСОБА_17 ще двічі приїжджав до його оселі та погрожував тому, казав: «Тобі ще тут жити».

Свідок ОСОБА_46 в суді показав, що бачив, як на початку футбольного матчу сильно нетверезі ОСОБА_8 та ОСОБА_24 , лежачи під якимось деревом, за футбольними воротами, взаємно брикалися ногами та руками. В подальшому ОСОБА_8 підійшов до футбольного поля та нецензурною лайкою став фактично заважати іншим глядачам, на що ОСОБА_17 підійшов, взяв потерпілого за руку та відвів в бік. Жодного іншого насильства чи видимих тілесних ушкоджень на потерпілому свідок не побачив, хоча сорочка у того була порваною. Із стадіону потерпілий вийшов в супроводі ОСОБА_24 та ОСОБА_27 .

Свідки ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , кожен окремо, в суді показав, що протягом футбольного матчу він постійно перебував поруч із ОСОБА_24 і при цьому останній в будь-які конфлікти з будь-ким, в тому числі із ОСОБА_8 , не вступав. Очевидцем отримання останнім тілесних ушкоджень свідок не був, лише в наступні дні від односельців дізнався, що під час цього ж матчу нібито ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_24 в суді показав, що жодного конфлікту у нього в той день із потерпілим не було, навпаки, він був очевидцем того, як саме ОСОБА_17 під час футбольного матчу, будучи невдоволеним емоційним вболіванням ОСОБА_8 , відвів того за руку в напрямку дитячого садка, де відштовхнув та вдарив обома руками по голові, від чого потерпілий впав. В наступний момент між обвинуваченим та потерпілим став ОСОБА_27 , чим фактично було припинено конфлікт. ОСОБА_8 підвівся та пішов в напрямку власного домоволодіння.

Через тиждень до домівки ОСОБА_24 приїхав ОСОБА_17 з проханням допомогти йому примиритися із потерпілим, за що, в якості подяки, запропонував сприяти дружині свідка у відкритті пошивного цеху. Ще через деякий час до свідка звернувся, як згодом з`ясувалося, адвокат ОСОБА_26 , та попросив передати дружині потерпілого якісь папери щодо такого примирення, що свідок виконав.

Ще через два тижні ОСОБА_17 зателефонував свідку та попросив прибути до сільради, де в службовому кабінеті голови сільради, в присутності ОСОБА_26 та односельця ОСОБА_44 , запропонував ОСОБА_24 взяти на себе провину за побиття ОСОБА_8 під час футбольного матчу, на що той відповів категоричною відмовою.

Під час одночасного допиту в суді свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_44 кожен настояв на викладених вище показаннях, а також останній заперечив факт можливої присутності в кабінеті ОСОБА_17 при вмовлянні обвинуваченим ОСОБА_24 взяти на себе провину за побиття ОСОБА_8 .

Дружина потерпілого - свідок ОСОБА_49 в суді показала, що до події у чоловіка жодних проблем із слухом чи головним болем не було. Близько 20 години дня події його привезли додому, він тримався рукою за ліве вухо, скаржився на сильний біль, одночасно пояснюючи, що його вдарив ОСОБА_17 . При цьому вона виявила, що у того в лівому вусі була запекла кров, саме вухо мало почервоніння шкіри, був також синець на руці та порваний рукав на сорочці. Вона запропонувала викликати йому швидку медичну допомогу, на що той відмовився.

Наступного ранку вона пішла на роботу, а згодом чоловік їй зателефонував та повідомив, що звернувся до лікаря і той направив його на лікування до обласної лікарні. При проходженні лікування у травмованому вусі сталося запалення, у зв`язку із чим, чоловік також проходив лікувальні процедури в Єврейській лікарні. В даний час у того присутні проблеми із слухом, він недочуває, вимушений переглядати телевізійні програми на повній гучності.

В жовтні-листопаді 2016 року до них звертався, спочатку через сусідів, а згодом особисто, як з`ясувалося - адвокат обвинуваченого, з пропозицією примиритися з ОСОБА_17 , з одночасною погрозою, у випадку незгоди, відібрати у родини потерпілого земельну ділянку та будинок, у зв`язку із чим, чоловік звернувся до правоохоронців.

Донька потерпілого - свідок ОСОБА_50 в суді показала, що до побиття батько жодного разу на проблеми із слухом не скаржився, а вже після події у того сталися головні болі, погіршення слуху, що вона прямо пов`язує з діями обвинуваченого і при цьому процес лікування коштував родині значних матеріальних витрат.

В один із днів після події її запросив до себе в кабінет сільради ОСОБА_51 , де його адвокат став вмовляти свідка вплинути на батька забрати заяву про побиття. Свідок передала це прохання батькові, на що той відмовився.

Син потерпілого - свідок ОСОБА_52 в суді показав, що наступного ранку після події батько не вийшов на роботу, де інший односелець ОСОБА_27 повідомив присутнім працівникам та свідку про те, що вчора під час футбольного матчу ОСОБА_17 вдарив батька по вухам, порвав тому сорочку, і що саме він ( ОСОБА_27 ) їх розборонив.

Свідок побачив батька лише через 2-3 тижні від дня події, той йому казав, що сильно болить ліве вухо, на яке він нічого не чує, але ж до цієї події у того жодних проблем із слухом не було. Батько також підтвердив свідку, що його побив саме ОСОБА_17 .

Рідний брат потерпілого - свідок ОСОБА_8 в суді показав, що зранку 18 липня 2016 року на роботі він дізнався від ОСОБА_27 про те, що напередодні ОСОБА_17 вдарив потерпілого руками по вухам. Згодом це ж саме йому повідомив і брат. Внаслідок отриманого ушкодження вуха той вимушений був пройти лікування в обласній лікарні.

Свідки ОСОБА_53 та ОСОБА_54 , кожен окремо, в суді показала, що очевидцем події під час футбольного матчу не була, проте впевнена, що ОСОБА_8 оговорює обвинуваченого оскільки у останнього триває земельний конфлікт із працедавцем потерпілого фермером ОСОБА_23 , який погрожував посадити голову сільради.

Свідок ОСОБА_54 також додатково пояснила, що в якості члена громадської ради села разом з іншими активістами особисто прибула до домоволодіння потерпілого на наступний від дня проведення футбольного матчу день, де виявила, що той перебував на подвір`ї у нормальному фізичному стані, а жінка ОСОБА_8 повідомила особам, які прибули, що чоловік до них для розмови не вийде.

Свідок ОСОБА_26 в суді показав, що також перебував на футбольному матчі, де виявив, як з`ясувалося пізніше, потерпілого ОСОБА_8 , який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння та намагався справити природні потреби біля глядацької трибуни, чому завадив особисто свідок. ОСОБА_26 звернувся до присутнього поруч дільничного ОСОБА_21 із скаргою на поведінку потерпілого, проте правоохоронець збіг із стадіону. Тоді глядачі - жінки звернулися з аналогічним проханням до також присутнього поруч ОСОБА_17 , на що обвинувачений взяв ОСОБА_8 під руку та вивів того із стадіону, і при цьому будь-якого насильства по відношенню до останнього не застосовував. ОСОБА_8 додому відвели, як згодом він з`ясував, місцеві мешканці - ОСОБА_27 та ОСОБА_24 .

В листопаді 2016 року до свідка звернувся один із депутатів обласної ради з проханням з`ясувати обставини розпочатого щодо ОСОБА_17 кримінального провадження про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . У зв`язку із викладеним він, через секретаря сільради, запросив до приміщення сільради доньку потерпілого, де остання повідомила, що нічого не знає про побиття її батька, а також про те, що той весь цей час постійно вживає алкогольні напої. Через деякий час донька потерпілого йому передзвонила та запросила приїхати до домоволодіння батька для розмови. Коли ж свідок прибув до потерплого, то виявив того в неадекватному, п`янкому стані і при цьому останній погрожував йому лопатою. Як зрозумів ОСОБА_26 , потерпілий також викликав наряд поліції, через що свідок терміново залишив місце події та поїхав безпосередньо до територіального відділу поліції, де висловив керівнику слідчого відділення претензії з приводу замовного характеру кримінального переслідування ОСОБА_17 .

Свідок заперечив будь-які власні дії, спрямовані на неправомірний вплив на потерпілого чи свідків, вважаючи, що ті його оговорюють у зворотному, а також пояснив, що місцевий фермер ОСОБА_23 кримінальним переслідуванням його підзахисного зводить особисті рахунки з керівником сільради, намагаючись уникнути обов`язку сплати податків до місцевого бюджету.

Відповідно до письмових заяв про вчинений злочин №6762 від 18 липня 2016 року та №164 від 19 липня 2016 року ОСОБА_8 просить керівників територіального органу поліції та районного органу прокуратури розпочати кримінальне провадження та притягнути до відповідальності ОСОБА_17 , який близько 19 години 30 хвилин 17 липня 2016 року на футбольному стадіоні с. Кірове (в даний час - Трояндове) з великою силою наніс йому удари двома руками в область голови, що призвело до втрати слуху (т.5 а.п.152-154, 197).

Як вбачається із протоколу огляду від 18 липня 2016 року слідчим, в присутності потерпілого ОСОБА_8 та понятих, було оглянуто чоловічу сорочку, в якій потерпілий перебував в момент спричинення йому тілесних ушкоджень. В результаті огляду на сорочці виявлено механічні пошкодження тканини (т.5 а.п.198-199).

Відповідно до письмового рапорту №6777 від 18 липня 2016 року черговий інспектор Комінтернівського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_55 в цей же день прийняв телефонне повідомлення від чергового лікаря КП «Одеська обласна клінічна лікарня» Селезньова про звернення ОСОБА_8 за медичною допомогою. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, травматична перфорація барабанної перетинки лівого вуха (т.5 а.п.201).

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи №159 від 06 серпня 2016 року у ОСОБА_8 були виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, забій лівої вушної раковини, травматична перфорація барабанної перетинки лівого вуха; два синці на нижній третині передньої поверхні лівого плеча, садно в області задньої поверхні правого ліктьового суглобу, що могли виникнути 17 липня 2016 року від дії тупих предметів, конструктивні особливості яких не відобразилися. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких, перша група з яких (закрита черепно-мозкова травма) спричинила короткочасний розлад здоров`я (т.5 а.п.177-179).

Письмовою заявою від 03 вересня 2016 року потерпілий ОСОБА_8 добровільно видав слідчому сорочку, в якій він перебував в момент спричинення йому тілесних ушкоджень (т.5 а.п.212).

Згідно протоколу огляду від 03 вересня 2016 року слідчим, в присутності понятих, було повторно оглянуто вищезазначену чоловічу сорочку, на якій виявлено: механічні пошкодження тканини на задній стороні (2 нерівні, хаотичні, вертикальні розриви); відсутність двох ґудзиків; а також наявність на лівій нижній передній частині плям бурого кольору, зовні схожих на кров (т.5 а.п.213-215).

В цей же день слідчим оглянуту сорочку постановою було долучено до провадження в якості речового доказу та передано на зберігання до відповідної служби територіального органу поліції (т.5 а.п.216-217).

Переглядом відеозапису проведеного в присутності понятих 05 вересня 2016 року слідчого експерименту, за участю потерпілого ОСОБА_8 , в судовому засіданні з`ясована відповідність його вищевикладених показань показаному на місці події механізму отримання тілесних ушкоджень від дій ОСОБА_17 (т.5 а.п.218-224).

Як вбачається із висновку додаткової судово-медичної експертизи №176 від 14 вересня 2016 року характер та локалізація виявлених у ОСОБА_8 ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми вказують на те, що вони могли бути спричинені за обставин, вказаних у протоколі проведення слідчого експерименту від 05 вересня 2016 року (стоп-кадри №5 та №6). Можливість виникнення цих ушкоджень при падінні ОСОБА_8 (в тому числі з висоти власного зросту) є малоймовірною (т.5 а.п.227-229).

Відповідно до висновку оперуповноваженого Комінтернівського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_56 від 24 жовтня 2016 року перевіркою повідомлення за заявою представника потерпілого ОСОБА_8 (ЄО №10587 від 23 жовтня 2016 року) встановлено прибуття 23 жовтня 2016 року до домоволодіння потерпілого невстановленого чоловіка, який залишив для того непідписаний бланк заяви про відмову ОСОБА_8 від обвинувачення стосовно ОСОБА_17 в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (т.6 а.п.53-65).

Як вбачається із висновку комісійної судово-медичної експертизи №258 від 15 грудня 2016 року у ОСОБА_8 були виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забій лівої вушної раковини, травматична перфорація барабанної перетинки лівого вуха; два синці на нижній третині передньої поверхні лівого плеча, садно в області задньої поверхні правого ліктьового суглобу, що могли виникнути 17 липня 2016 року від дії тупих предметів, якими могли бути руки, інші предмети при механізмі, на який вказує потерпілий, а саме, від тиску рукою, в результаті ударів долонями в область вух, а також за рахунок штовхання та наступного падіння.

Травматична перфорація барабанної перетинки лівого вуха ускладнилася розвитком лівосторонньої змішаної туговухості, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я, більш ніж 21 день, із необхідністю стаціонарного лікування в період часу з 09 листопада 2016 року до 21 листопада 2016 року, а тому вищезазначена черепно-мозкова травма відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм розладу здоров`я понад три тижні.

Два вищеописані синці та садно, як окремо, так і в сукупності, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більш ніж 6 днів та за цим же критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.6 а.п.139-147).

Із показань судово-медичного експерта ОСОБА_57 в суді вбачається, що травматична перфорація барабанної перетинки вуха ОСОБА_8 була прямим наслідком баротравми, викликаної сильним плеском долонями обох рук по вухам потерпілого, з чим погодилися всі без виключення члени експертної комісії. Одну із видимих ознак цієї травми плями крові у вушній раковині було також виявлено та описано експертами в дослідницькій частині висновку, а відтак експерти мали як повний опис клінічних ознак, так і медичну документацію, достатні для надання висновку.

Відповідно до змісту наданих стороною захисту:

- матеріалів та примірників судових рішень ОСОБА_8 , в період часу з 11 серпня 2015 року до 15 серпня 2015 року, двічі притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпроАП, за вчинення домашнього насильства (т.5 а.п.61-66);

- відеозапису обставин виступу ОСОБА_58 27 травня 2017 року на сесії Комінтернівської районної ради Одеської області останній промовляє: «Я лично был свидетелем на этом футболе и видел, что он ( ОСОБА_59 ) его ( ОСОБА_60 ) не бил. И у меня взяли свидетельские показания в милиции, но почему - то на этом всё остановилось. Я не знаю, кто его избил, я там не присутствовал, там милиция присутствовала» (т.8 а.п.121);

- письмових звернень голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області №02/СР-11-50 від 01 лютого 2017 року, №02/СР-11-186 від 18 квітня 2017 року повідомляється прокурору Одеської області та голові Одеської обласної адміністрації про порушення ФГ «Назари» вимог податкового та земельного законодавства (т.8 а.п.123-124).

Оцінюючи сукупність викладених доказів суд приходить до наступного.

В основу заперечень пред`явленого обвинувачення ОСОБА_17 покладає, в першу чергу, його оговорення потерпілим та переважною більшістю допитаних в суді свідків, на яких нібито вплинула третя особа ( ОСОБА_23 ) та правоохоронці. Окрім того, окремі з цих свідків нібито мають власні образи на нього, а тому також надали неправдиві показання.

Суд з цим не погоджується.

Так, навіть за наявності конфлікту між головою сільради та фермером з податкових та земельних питань, ОСОБА_23 чи правоохоронці, не є учасниками події, яка відбулась виключно між ОСОБА_17 та ОСОБА_8 з приводу ушкодження здоров`я останнього.

Потерпілий та члени його сім`ї в суді показали, що до дня настання події ОСОБА_8 , незважаючи на можливе перебування у стані алкогольного сп`яніння, вад органу слуху не мав, а після тривалого лікування і до теперішнього часу має суттєві проблеми (не чує на одне вухо, періодичний біль тощо).

Спричинення потерпілому тілесних ушкоджень мало місце біля стадіону під час футбольного матчу, на якому була присутня велика кількість односельців як обвинуваченого, так і потерпілого, тобто існування великої кількості очевидців події дає об`єктну можливість з`ясувати істину шляхом їх допиту.

Потерпілий ОСОБА_8 , а також очевидці - свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_24 , кожен окремо, будучи обізнаними з відповідними правами та обов`язками, приведеними в суді до присяги, попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, узгоджено пояснили про механізм вчиненого злочину: ОСОБА_17 схопив за руку потерпілого, провів того декілька метрів та вдарив долонями обох рук по голові.

Аналогічний механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень зазначено експертами і при провадженні судово-медичних експертиз та допиту в суді, і при цьому встановлено, що найважче за тяжкістю ушкодження - травматична перфорація барабанної перетинки лівого вуха була наслідком баротравми, викликаної сильним плеском долонями обох рук по вухам потерпілого.

Про існування конфлікту на стадіоні саме між обвинуваченим та потерпілим також в суді показали і очевидці - свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_32 , ОСОБА_38 , кожен окремо, без спостерігання за його фактичною розв`язкою, ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_46 та ОСОБА_26 , кожен окремо, але з протилежною версією.

Як вбачається із показань в суді свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_41 , ОСОБА_43 , ОСОБА_40 та ОСОБА_24 , кожного окремо, після настання події ОСОБА_17 та ОСОБА_26 фактично була ініційована діяльність із неправомірного впливу на потерпілого та свідків, з метою надати неправдиві показання та сприяти винуватій особі уникнути відповідальності за вчинене.

Незважаючи на свідчення під присягою в суді, суд критично оцінює іншу частину показань очевидців події - свідків ОСОБА_27 ОСОБА_63 , ОСОБА_44 та ОСОБА_26 про нібито непричетність обвинуваченого до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки вони спростовуються вищезазначеними викривальними показаннями потерпілого та свідків (про конкретні дії ОСОБА_17 , про неушкоджений стан одягу потерпілого до початку настання розглядуваної події, про наміри перекласти провину на непричетних), експертними висновками (про механізм злочину, який не міг мати наслідком баротравму, якби в цей день ОСОБА_8 навіть і брикався ногами та руками з будь-ким на землі), а також показаннями свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_64 та ОСОБА_65 , кожного окремо, (про відсутність у ОСОБА_24 будь-якого конфлікту під час футбольного матчу з будь-ким, в тому числі із ОСОБА_8 ).

Надані на користь обвинуваченого показання свідків ОСОБА_66 та ОСОБА_67 , кожної окремо, які не були очевидцями події, є лише їх припущеннями, що не можуть бути взяти судом до уваги.

Окрім того, як вбачається з наданих стороною захисту матеріалів та примірників судових рішень ОСОБА_8 , в період часу з 11 серпня 2015 року до 15 серпня 2015 року, двічі притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпроАП, за вчинення домашнього насильства, що, на думку сторони захисту, підтверджує негативну репутацію вказаного потерпілого.

Суд зазначає, що положенням ч.2 ст.96 КПК України передбачено, що джерелами таких даних можуть бути показання, документи, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують саме нечесність цієї особи. Тобто ці джерела повинні вказувати на діяння, під час вчинення яких особа була нечесною.

Наведені ж стороною захисту матеріали та судові рішення стосувалися ж порушень ОСОБА_8 правових норм, що охороняють здоров`я члена його сім`ї, а не обману, шахрайства або іншого аналогічного ним діяння.

Безпосередньо в суді потерпілий ОСОБА_8 не заперечив, що раніше притягувався до такого виду адміністративної відповідальності, а відтак, з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що зібрані стороною захисту докази обґрунтовують не нечесність потерпілого, а лише факти вчинення ним раніше насильства у власній сім`ї, що в кінцевому рахунку не може ставити під сумнів репутацію потерпілого при дачі ним показань в даному судовому засіданні, в розумінні положень ст.96 КПК України.

Стосовно відеозапису виступу ОСОБА_58 27 травня 2017 року на сесії Комінтернівської районної ради Одеської області суд також вважає цей доказ непереконливим, оскільки довіряє показанням цього ж свідка безпосередньо в суді, які він дав під присягою, а саме про те, що не бачив кінцевих обставин розглядуваної події.

Таким чином суд визнає невизнавальні показання обвинуваченого, а також надану на його підтримку частину показань свідків ОСОБА_27 ОСОБА_63 , ОСОБА_44 та ОСОБА_26 неправдивими, що були надані суду з метою сприяти ОСОБА_17 уникнути відповідальності за вчинене.

З урахуванням сукупності викладеного суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_17 наступного. Близько 19 години 30 хвилин 17 липня 2016 року ОСОБА_17 , перебуваючи на футбольному стадіоні в с. Трояндове Комінтернівського району (в даний час Одеського району) Одеської області, будучи обуреним поведінкою раніше знайомого ОСОБА_8 , який гучно вболівав та викрикував на адресу футболістів, що раптово викликало у обвинуваченого неприязне ставлення до потерпілого, діючи з прямим умислом на спричинення останньому тілесних ушкоджень, наблизився до нього, схопив своєю правою рукою за нижню частину лівого плеча ОСОБА_8 , а лівою рукою - за сорочку, після чого провів потерпілого по доріжці в напрямку будівлі дитячого садку, на відстань близько 15 метрів від футбольного стадіону, де наніс обома долонями рук одночасний удар по обом вухам ОСОБА_8 , чим спричинив тому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді двох синців на нижній третині передньої поверхні лівого плеча, садна в області задньої поверхні правого ліктьового суглобу, а також закритої черепно-мозкової травми у складі єдиного комплексу струсу головного мозку, забою лівої вушної раковини, травматичної перфорації барабанної перетинки лівого вуха, ускладненої розвитком лівосторонньої змішаної туговухості, що потягло тривалий розлад здоров`я понад 21 день та необхідність стаціонарного лікування в період часу з 09 листопада 2016 року до 21 листопада 2016 року.

Зазначені дії суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження працівникові правоохоронного органу ОСОБА_9 у зв`язку із виконанням останнім службових обов`язків

Обвинувачений ОСОБА_17 в суді показав, що після настання конфлікту з фермером ОСОБА_23 , на сторону останнього стали правоохоронці, серед яких був і ОСОБА_9 , дружина якого також займалася земельними питаннями на території сільради. Зокрема, ОСОБА_9 на протязі трьох років чинив на нього тиск та вимагав підписати договори оренди земельних ділянок, які фактично не належали територіальній громаді. Обвинувачений показав, що у зв`язку із цим, дуже болісно сприймав візити цього правоохоронця до сільради, що зазвичай закінчувалися конфліктами та погіршенням стану його ( ОСОБА_17 ) здоров`я.

Напередодні дня події обвинувачений повідомляв слідчого ОСОБА_22 про те, що він перебуває на лікарняному, а також у сесійній навчальній відпустці. Про факт постановлення слідчим суддею ухвали про його привід до слідчого він не знав, в тому числі і в ранковий час дня події, оскільки, прибулий до сільради разом з іншими правоохоронцями у форменому одязі ОСОБА_9 , текст судового рішення йому не зачитав. Вважаючи, що це була чергова вхідна кореспонденція, обвинувачений запропонував ОСОБА_9 здати її до канцелярії сільради, в той час як сам він не бажав слухати пояснень правоохоронця та почав ходити біля автомобіля. Із висловленого правоохоронцем він лише зрозумів, що до нього існують претензії з приводу нез`явлень до слідчого, на що відповів, що як раз сьогодні планував спочатку відвідати нараду районного керівництва, після чого разом із захисником планував прибути до слідчого, де без присутності адвоката не бажав брати участь в жодній процесуальній дії.

Як вбачається з подальших показань обвинуваченого правоохоронці почали його затримувати, завели руки за спину, де стали намагатись надіти кайданки, від чого йому стало зле. Він плечем ОСОБА_9 не бив, не бачив, що відбувається іззаду з його руками, палець руки тому не викручував, а лише намагався скинути з себе його руку. Оскільки намірів спричинювати правоохоронцю будь-які тілесні ушкодження він не мав, а в наступний момент бачив, що ОСОБА_9 відразу ж після його затримання жодних скарг щодо стану власної руки не висловлював, то вважає, що потерпілий його оговорює.

Потерпілий ОСОБА_9 в суді показав, що в силу власних службових повноважень (на той час - керівника сектору превенції Лиманського ВП) знав ОСОБА_17 як вкрай конфліктну людину, яка на протязі останніх років постійно сварилася із місцевими мешканцями та правоохоронцями. До розглядуваної судом події особистої неприязні до обвинуваченого не мав, вони нормально спілкувались, їх відносини мали виключно службовий характер.

В ранковий час 24 січня 2017 року потерпілий прибув до робочого місця, де йому було надано для виконання ухвалу слідчого судді про примусовий привід ОСОБА_17 до слідчого відділення. Будучи обізнаним з вищевказаною характеристикою останнього, потерпілий залучив до виконання судового рішення декількох співробітників поліції у форменому одязі, одного з яких - в якості відео оператора, а також двох понятих, після чого на двох автомобілях вони прибули до будівлі сільради с. Трояндове.

ОСОБА_17 , який нікуди не поспішав, вони застали на вході до будівлі сільради, де він ( ОСОБА_9 ) повідомив обвинуваченому про існування судового рішення про привід, яке намагався тому зачитати, а також запропонував добровільно сісти в автомобіль та проїхати до слідчого. ОСОБА_17 , не бажаючи слухати, штовхнув його плечем та став намагатися негайно залишити місце події, одночасно викрикуючи, що він зараз чи у відпустці, чи на сесії, ображаючи правоохоронців, погрожуючи їм, і при цьому будь-що про свого захисника не повідомляв. Такі дії правоохоронцями були розцінені як намагання ОСОБА_17 уникнути приводу до слідчого.

Оскільки обвинувачений мав міцну, кремезну тілобудову, був у одягнений у бушлат та став активно рухатися, надмірно емоційно реагувати на подію, то в наступний момент, щоб не дозволити йому спричинити будь-кому фізичної шкоди, було прийнято рішення про застосування до нього кайданок. Задля зазначеного двоє дільничних взяли його за руки, стали намагатися надіти на руки затриманого браслети, але той почав активно опиратися цьому. ОСОБА_9 також вирішив допомогти колегам одягнути кайданки, під час чого ОСОБА_17 захопив рукою великий палець руки потерпілого, що спричинило біль останньому.

Як вбачається із подальших показань потерпілого, після доставлення ОСОБА_17 до органу поліції, він ( ОСОБА_9 ) виявив, що палець почервонів, практично припинив згинатися, у зв`язку із чим, потерпілий зрозумів, що ушкодив його, після чого відразу ж отримав направлення та звернувся до медичного закладу. До настання розглядуваної події жодної травми руки не мав.

Потерпілий також показав про обізнаність з особою місцевого фермера ОСОБА_23 , про відсутність будь-якої від нього заінтересованості, а також про неналежність можливо наявного між першою особою конфлікту з обвинуваченим, до обставин епізоду отримання ним ( ОСОБА_9 ) тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_19 (співробітник поліції, оператор відео запису) в суді показав, що декілька років тому разом з потерпілим, понятими та дільничними інспекторами поліції ОСОБА_21 та ОСОБА_20 виконували судове рішення про привід ОСОБА_17 до слідчого. Обвинуваченого вони застали біля будівлі сільради с. Трояндове, де до того підійшов ОСОБА_9 , роз`яснив про необхідність забезпечити його прибуття до слідчого, запропонував сісти до автомобіля, а також став зачитувати текст ухвали. ОСОБА_17 став відмовлятися, агресивно розмахувати руками, не реагував на зауваження та попередження правоохоронців, через що ОСОБА_21 та ОСОБА_20 стали одягати на його руки кайданки.

ОСОБА_17 почав вириватися, впав на землю, а тому дільничним став допомагати і ОСОБА_9 . В якийсь момент ОСОБА_17 захопив палець руки потерпілого, як саме свідок не мав змоги бачити, від чого ОСОБА_9 вголос промовив, що той ймовірно зламав йому руку. В подальшому ОСОБА_17 доставили до слідчого, а ОСОБА_9 вимушений був піти на лікарняний.

Всі обставини події були зафіксовані свідком на відеокамеру.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , кожен окремо, в суді про обставини події в цілому дав показання, зміст яких відповідав показанням потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_19 .

При цьому щодо конкретного механізму отримання ОСОБА_9 тілесного ушкодження: ОСОБА_21 пояснив про захоплення обвинуваченим великого пальця руки потерпілого, щоб не дати надягнути на нього кайданки; а ОСОБА_20 пояснив, що в момент, коли потерпілий одягав на праву руку затриманого кайданки, ОСОБА_17 , безпосередньо не бачачи цього, утримуючи рукою один із браслетів, з силою зжав його, захопивши тим самим палець ОСОБА_9 .

Поняті - свідки ОСОБА_68 та ОСОБА_69 , кожен окремо, в суді показав, що був залучений співробітниками поліції для свідчення щодо обставин виконання приводу обвинуваченого співробітниками поліції, кожен з яких при цьому перебував у форменому одязі. При прибутті до с. Трояндове потерпілий ОСОБА_9 повідомив про існування судового рішення, яке намагався зачитати, а також запропонував ОСОБА_17 сісти в автомобіль та проїхати разом. Той категорично відмовився, став кричати, ображати поліцейських, намагався відійти в сторону та залишити місце події, на що правоохоронці його заблокували, застосували кайданки, посадили до автомобіля і доставили до територіального відділу поліції. Із завершенням цих дій ОСОБА_9 поскаржився на біль у великому пальці правої руки.

При цьому щодо конкретного механізму отримання ОСОБА_9 даного ушкодження: ОСОБА_68 пояснив, що це сталося в момент, коли потерпілий допомагав дільничному надіти кайданки на другу руку обвинуваченого, як саме, свідок вже не пам`ятає; а ОСОБА_69 пояснив, що розгледів, як ОСОБА_17 , за власною спиною, рукою захопив руку потерпілого, після чого зжав кільце кайданки разом із пальцем ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_38 в суді показала, що після початку розслідування події з ОСОБА_8 голова сільради ОСОБА_17 особисто проінструктував підлеглих працівників ради та категорично заборонив спілкуватись, приймати та реєструвати будь-яку кореспонденцію, що надходила з територіального органу поліції, за порушення чого на початку 2017 року став їх звільняти.

В ранковий час 24 січня 2017 року свідок, перебуваючи на робочому місці, в кабінеті на другому поверсі приміщення сільради, через вікно стала очевидцем того, як перед будівлею сільради співробітники поліції, частина з яких була у форменому одязі, підійшли до ОСОБА_17 . Один із правоохоронців щось тому зачитував, а обвинувачений намагався втекти від них, що призвело до того, що двоє поліцейських стали тримати його за руки, а той став опиратися, забирати від них власні руки, ніби відштовхувати правоохоронців від себе. Свідок зрозуміла, що поліцейські намагалися надіти на руки ОСОБА_17 кайданки, а той не давався їм, махав руками та щось кричав.

Свідок ОСОБА_70 в суді показала, що в ранковий час одного із днів на початку 2017 року вона, з метою оплати комунальних послуг, перебувала поруч з будівлею сільради с. Трояндове, де стала очевидцем затримання ОСОБА_17 співробітниками поліції.

Обвинуваченому нічого не роз`яснювали, він відмовлявся їхати з ними, говорив, що сам пізніше з`явиться до поліції та повернув плечем, намагаючись вирватися з рук тримаючих його правоохоронців. В наступний момент до нього підскочив з електрошокером ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_17 зразу ж впав на коліна. Поліцейські, підтримуючи обвинуваченого, наділи на нього кайданки, посадили до автомобіля та увезли.

Колишній головний бухгалтер сільради - свідок ОСОБА_71 в суді показала, що в день події ОСОБА_17 офіційно рахувався у навчальній відпустці, проте разом з нею планував прибути на 10 годину ранку на нараду до районного керівництва, після чого повідомляв, що разом із адвокатом особисто заїде до слідчого.

Перебуваючи на другому поверсі в приміщенні сільради, свідок через вікно побачила, як на асфальтовому покритті, навпроти входу до будівлі, лежить на животі ОСОБА_17 , а над ним знаходяться 5 чи 6 чоловіків, які заламують тому руки, одягають кайданки, після чого садять до автомобіля та від`їжджають. В подальшому свідок дізналася, що її начальник після відділу поліції опинився в лікарні.

Свідок ОСОБА_26 в суді показав, що ОСОБА_17 в питанні надання показань органу досудового слідства послідовно дотримувався вимог положень ст.63 Конституції України, а відтак була відсутня практична необхідність у приводі останнього. Про постановлення судового рішення про його привід сторона захисту обізнана не була.

Близько 08 години 24 січня 2017 року свідок, виконуючи на той час обов`язки захисника ОСОБА_17 , телефоном зв`язався з підзахисним та домовився разом прибути до слідчого після завершення наради в районному органі місцевого самоврядування. Проте, о 09 годині ранку свідок отримав запрошення від прокурора ОСОБА_72 прибути для участі в слідчих діях. Коли ж свідок під`їхав до будівлі органу поліції, то виявив там присутність односельців обвинуваченого.

Як вбачається із подальших показань ОСОБА_26 він відшукав ОСОБА_17 вже в лікарні, де той розповів, що збирався спочатку на нараду, а після неї до слідчого, проте п`ятеро співробітників поліції застосували щодо нього примусовий привід.

Свідок ОСОБА_73 в суді показав, що в 2017 році він, в якості хірурга районної лікарні, надавав лікування потерпілому поліцейському ОСОБА_9 з приводу травми першого пальця правої кисті. Останній йому пояснював, що отримав цю травму під час затримання підозрюваного. Лікар виявив у пацієнта почервоніння, набряк, болючість та непрацездатність в області п`ясно - фалангового суглобу, що було наслідком розтягнення зв`язкового апарату, тобто надриву зв`язок. Щодо конкретного механізму потерпілий поясняв, що винуватець його схопив за великий палець та потягнув чи його викрутив, точно вже свідок не пам`ятає. Хворому було рекомендовано вживати протизапальні та знеболюючі засоби, а також була здійснена фіксація ушкодженого пальця. Зазвичай ушкоджені зв`язки відновлюються за 2-3 тижні, як саме було в даному випадку, необхідно дивитися в медичній документації.

Свідок ОСОБА_74 в суді показала, що, будучи медсестрою, за вказівкою лікаря ОСОБА_75 зробила в робочому журналі записи про факт звернення ОСОБА_9 за медичною допомогою, а також особисто повідомила чергову частину Лиманського відділу поліції про кримінальний характер ушкодження, отриманого потерпілим.

Свідок ОСОБА_76 в суді показав, що декілька років тому він, в якості лікаря-травматолога обласної клінічної лікарні, оглядав ушкоджену руку ОСОБА_9 , про що видав відповідну медичну довідку. Під час огляду лікар виявив набряк в районі ушкодженого пальця, гематому, з`ясував наявність скарг щодо травми тощо, більш конкретно вже не пам`ятає. Свідку також було надано рентген знімок цієї кисті, проте розрив зв`язок на ньому ніяк зовнішньо не виглядає, оскільки це не перелом кісток. Лікар рекомендував пацієнту амбулаторне лікування.

Дружина потерпілого свідок ОСОБА_77 в суді показала, що її чоловік до розглядуваної події пошкоджень руки не мав, а в день її настання приїхав додому з фіксуючою пов`язкою на опухлій правій руці, пояснивши про отримання травми в с. Трояндове. Потерпілий вимушений був носити цю пов`язку близько календарного місяця, знімаючи її з руки лише в нічний час.

Як вбачається із змісту довідки-виклику на сесію №19 від 03 січня 2017 року та листа ректора Хмельницького національного університету №029/50 від 24 січня 2017 року, на запит слідчого, ОСОБА_17 , будучи студентом заочно-дистанційної форми навчання за напрямком «Управління персоналом і економіка праці», був викликаний для участі в лабораторно-екзаменаційній сесії на 20 днів, в період часу з 13 січня 2017 року до 01 лютого 2017 року, де до 16 січня 2017 року здав два предмети, звернувся за консультацією, після чого екзаменаційну сесію не здавав (т.6 а.п.188-190).

Відповідно до змісту рапортів слідчих, бланків спрямованих ОСОБА_17 та неотриманих останнім повісток, зареєстрованого в канцелярії Трояндівської сільської ради Лиманського району супровідного листа до повісток, протоколів застосування засобів технічної відеофіксації слідчої дії, а також переглядом в судовому засіданні відеозаписів, датованих в період часу з 12 січня 2017 року до 13 січня 2017 року, суд констатує існування фактів ухилення ОСОБА_17 від явки до слідчого, а також небажання отримувати від останньої особи офіційні процесуальні документи (т.6 а.п.184-187, 195-214).

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 січня 2017 року у справі №504/182/17 було постановлено про здійснення примусового приводу підозрюваного за ч.1 ст.122 КК України ОСОБА_17 до слідчого СВ зазначеного відділу поліції ОСОБА_22 на 10 годину 00 хвилин 24 січня 2017 року до кабінету АДРЕСА_2 (т.6 а.п.217).

Як вбачається із змісту доручення слідчого №45/36 від 23 червня 2017 року виконувати вищезазначене судове рішення було доручено підпорядкованому керівнику Лиманського відділу поліції підрозділу, безпосередніми виконавцями визначені ОСОБА_18 та ОСОБА_9 (т.7 а.п.157).

В цей же день останньою службовою особою складено та затверджено у керівника територіального органу поліції розрахунок сил та засобів для виконання зазначеного доручення слідчого у складі: ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 (т.7 а.п.171), а також залучено службовий автомобіль «ВАЗ-21070», н/з НОМЕР_1 , що також вбачається із дорожнього листа №905723 за січень 2017 року (т.7 а.п.172).

Згідно наказів по особовому складу ГУ НП в Одеській області №1055о/с від 20 жовтня 2016 року, №1354о/с від 15 листопада 2016 року, №52о/с від 20 січня 2017 року в Лиманському відділі поліції на наступні посади призначено: ОСОБА_9 начальника сектору превенції; ОСОБА_19 заступником начальника сектору превенції; ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , кожного окремо, дільничного офіцера поліції сектору превенції; ОСОБА_18 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції (т.7 а.п.173-177).

Із протоколу прийняття заяви про вчинений злочин №713 від 25 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_9 просить керівника територіального органу поліції розпочати кримінальне провадження та притягнути до відповідальності ОСОБА_17 , який близько 09 години 00 хвилин попередньої доби в с. Трояндове, при здійсненні щодо нього приводу, спричинив заявнику ушкодження пальця правої руки (т.7 а.п.154).

Письмовою заявою потерпілий ОСОБА_9 добровільно видав слідчому диск із відеозаписом обставин, за яких йому було спричинено тілесне ушкодження (т.7 а.п.178).

Відповідно до протоколу огляду зафіксованого на диску відеофайлу від 25 січня 2017 року слідчим встановлено обставини виконання приводу ОСОБА_17 24 січня 2017 року та виготовлено роздруківку наступних стоп кадрів: 1) ОСОБА_9 , перебуваючи поряд з ОСОБА_17 , зачитує ухвалу суду про примусовий привід; 2) під час ознайомлення з ухвалою суду ОСОБА_17 починає поводити себе зневажливо по відношенню до працівника поліції та штовхає його плечем; 3) ОСОБА_17 розвертається та прямує від ОСОБА_9 , показуючи свою неповагу; 4) ОСОБА_17 на вимоги працівників поліції присісти до службового автомобіля та проїхати до Лиманського ВП, починає себе поводити зухвало, погрожує працівникам поліції розправою, ображає останніх грубою лайкою; 5) ОСОБА_17 намагається залишити місце зачитування йому ухвали суду, а коли працівники поліції стали йому в цьому перешкоджати, він відштовхує їх від себе та погрожує їм; 6) ОСОБА_17 продовжує здійснювати фізичний опір працівникам поліції; 7) працівники поліції, з метою виконання ухвали суду та припинення фізичного опору, змушені застосувати до ОСОБА_17 заходи фізичного впливу та спецзасоби кайданки; 8) ОСОБА_17 продовжує чинити фізичний опір працівникам поліції, які намагаються накласти на зап`ястя його рук спецзасоби кайданки; 9) момент можливого спричинення ОСОБА_17 тілесних ушкоджень Павлюку, коли останній намагався одіти кайданки на ліву руку ОСОБА_17 ; 10) ОСОБА_17 поміщають до службового автомобіля (т.7 а.п.179-184).

Постановою слідчого від 25 січня 2017 року вищезазначений носій інформації долучено до кримінального провадження в якості речового доказу (т.7 а.п.185-186).

Безпосереднім переглядом в суді даного відеофайлу встановлено наступне:

ОСОБА_17 перебуває біля будівлі сільради, до нього у форменому одязі наближається ОСОБА_9 з паперовими документами та невстановленим портативним пристроєм в руках, вітається та починає повідомляти про прибуття співробітників територіального органу поліції та необхідність, в присутності двох понятих, оголосити ухвалу суду про його примусовий привід. Одночасно ОСОБА_17 відповідає про перебування на сесії, намагається уникнути спілкування шляхом відходу від ОСОБА_9 ліворуч, чому той перешкодив взаємним наближенням, через що обвинувачений здійснює незначний поштовх правим плечем в ліве плече правоохоронця, розвертається та рухається в протилежному напрямку із словами: «До побачення».

ОСОБА_9 слідує за обвинуваченим та повторює йому про існування ухвали суду, яку співробітники поліції повинні виконати. Останній спочатку зупиняється, каже, що він у відпустці, після чого, ігноруючи слова правоохоронця, розвертається до нього спиною та крокує від нього праворуч. ОСОБА_9 жестом правої руки вказує іншому співробітнику поліції на необхідність зупинити обвинуваченого. При наближенні цей співробітник з однієї сторони, а ОСОБА_9 - з іншої сторони, руками хапають за верхній одяг ОСОБА_17 , чим перешкоджають його подальшому уходу. ОСОБА_17 , будучи розверненим обличчям до обох поліцейських, висловлюючи брутальну лайку, раптово починає агресивно розмахувати руками, штовхати поліцейських, опиратися затриманню, через що на допомогу правоохоронцям прийшов і третій поліцейський, який був у форменому одязі, та також став руками утримувати обвинуваченого.

Утримуваному ОСОБА_17 знову повідомляють про існування ухвали суду, просять заспокоїтися, на що той голосно реагує словесними погрозами розправи, викрикує про відмову від виконання вимог поліцейських та про власне перебування у відпустці, продовжуючи активно вириватися із рук правоохоронців. На чергове повідомлення ОСОБА_9 про наявність у того ухвали суду про привід, обвинувачений фактично дає тому вказівку зареєструвати її в канцелярії сільради.

ОСОБА_9 пропонує ОСОБА_17 сісти до автомобіля, на що той категорично відмовляється, після чого ОСОБА_9 роз`яснює затриманому про можливе погіршення його становища. В цей же момент ОСОБА_17 знову намагається вирватися із обійм правоохоронців, розвертається, але це йому не вдається, його обидві руки заведені за спину. Один із правоохоронців вкотре голосно повідомляє ОСОБА_17 , що ними виконується примусовий привід щодо нього, на що той відповідає: «Хорошо, вы мне ответите» та дає вказівки комусь із присутніх очевидців негайно дзвонити до вищестоячого керівництва.

В цей же час правоохоронці намагаються надіти кайданки на заведені за спину руки ОСОБА_17 , чому той продовжує активно опиратися. ОСОБА_9 , перебуваючи за спиною ОСОБА_17 , намагається правою рукою одягти кайданку на ліву руку затриманого, проте той опускається на асфальтове покриття та продовжує опір. Одночасно оператор відеозапису вкотре пропонує затриманому сісти до автомобіля, на що той починає скаржитись на погіршення стану здоров`я і знову погрожує розправою. В наступний момент правоохоронцям вдається зафіксувати кайданки на руках ОСОБА_17 , його підіймають на ноги та дається розпорядження викликати затриманому швидку медичну допомогу.

Через незначний проміжок часу ОСОБА_17 скаржиться на біль в кістці руки, у зв`язку із чим, ОСОБА_9 послабляє тиск кайданок та проводить затриманого до службового автомобіля. Одночасно ОСОБА_17 дає вказівку комусь із присутніх очевидців повідомити районну адміністрацію, що він не попадає на нараду (т.7 а.п.185).

Як вбачається із висновку комісійної судово-медичної експертизи №23 від 27 лютого 2017 року у ОСОБА_9 були виявлено визнане в якості середньої тяжкості ушкодження зв`язувального апарату першого п`ясно фалангового суглобу правої кісті, з обмеженням рухів у суглобі та порушенням функції хватання правої кісті, що потягло тривалий розлад здоров`я понад 21 день та могло бути спричинено 24 січня 2017 року дією тупих предметів, можливо, при викручуванні пальця (т.7 а.п.188-193).

Переглядом відеозапису проведеного в присутності понятих 11 жовтня 2017 року слідчого експерименту, за участю потерпілого ОСОБА_9 , в судовому засіданні з`ясована відповідність його вищевикладених показань показаному на місці події механізму отримання тілесних ушкоджень від дій ОСОБА_17 (т.7 а.п.200-204).

Як вбачається із висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №290 від 25 жовтня 2017 року у ОСОБА_9 були виявлено ушкодження зв`язувального апарату першого п`ясно фалангового суглобу правої кісті, з обмеженням рухів у суглобі та порушенням функції хватання правої кісті, що спричинено дією тупих предметів, можливо, при викручуванні пальця та могло бути отримане 24 січня 2017 року. Зазначене ушкодження могло бути спричинене і цілком вкладається у механізм, на який вказує потерпілий в ході слідчого експерименту: «І в цей час він схопив наручник і мій палець своєю лівою рукою викрутив, і в цей момент я відчув біль…», та який вбачається з матеріалів відеозапису до зазначеного протоколу (т.7 а.п.207-213).

Судово-медичний експерт ОСОБА_78 в суді показала, що для встановлення діагнозу ушкодження, отриманого ОСОБА_79 , експертам була надана медична документація, в якій містилися консультації лікарів хірурга та рентгенолога, чого виявилося достатнім для провадження експертизи та надання відповідного висновку, без будь-якого сумніву в його результатах. У експертів не було в розпорядженні ультразвукового дослідження ушкодженої руки, а також будь-яких об`єктивних даних про можливу наявність у потерпілого хронічного захворювання (патології), а відтак, питання про інше, тобто нетравматичне походження виявленого у потерпілого тілесного ушкодження, перед експертами не ставилось та може бути вирішено шляхом проведення додаткової експертизи.

Голова експертної комісії експерт ОСОБА_80 в суді показав, що виявлений у потерпілого розрив зв`язкового апарату пальця кисті руки відбувся не в результаті хвороби, а внаслідок травмуючої дії. Він діагностується шляхом проведення співбесіди з потерпілим, а також аналізом усієї медичної документації, представленої для проведення експертизи (консультації лікарів хірурга, рентгенолога), якої було цілком достатньо. Окрім того, судово-медичний експерт ОСОБА_78 не брала участі в проведенні первинної експертизи №23, висновок якої також враховувався в наступній судово-медичній експертизі. В даний час необхідності в проведенні ще і ультразвукового дослідження немає, оскільки порушення функції ушкодженого пальця потерпілого було докладно описано в двох висновках.

Відповідно до письмового рапорту №656 від 24 січня 2017 року черговий інспектор Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_81 о 10 годині 25 хвилин цієї ж доби прийняв телефонне повідомлення від чергового лікаря Центральної районної лікарні Лугової про доставлення ОСОБА_17 . Діагноз: садна на лівій та правій кистях, сліди від ручних браслетів (т.6 а.п.230).

Як вбачається із змісту листів головного лікаря КУ «Лиманська центральна районна лікарня» №88 від 24 січня 2017 року, №376 від 20 березня 2017 року, на запити слідчого, а також виписного епікризу із медичної карти №315 ОСОБА_17 був госпіталізований до відділення інтенсивної терапії з діагнозом: гіпертонічний криз (24 липня 2017 року), ускладнений ішемічною атакою, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. Перебував на лікуванні до 10 лютого 2017 року (т.6 а.п.233, т.7 а.п.2-6).

Відповідно до змісту виписного епікризу із медичної карти №3547 КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» ОСОБА_17 в період часу з 13 лютого 2017 року до 20 лютого 2017 року проходив стаціонарне лікування в кардіологічному відділенні зазначеної установи (т.6 а.п.248-250).

Відповідно до змісту наданих стороною захисту:

- листа голови Лиманської районної ради Одеської області №01-10/20 від 17 січня 2017 року голова та головний бухгалтер Трояндівської сільської ради були запрошені на 10 годину 00 хвилин 24 січня 2017 року на співбесіду з питань призначення фінансування з бюджету розвитку відповідного району у 2017 році (т.9 а.п.104-105);

- консультативного висновку лікаря невропатолога, нейрохірурга від 31 січня 2017 року у ОСОБА_17 діагностовано низку захворювань кардіологічного характеру, остеохондроз хребта, а також травму голови (т.8 а.п.202-203);

- письмового звернення голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області №02/СР-11-49 від 01 лютого 2017 року повідомляється прокурору Одеської області про факт затримання співробітниками поліції ОСОБА_17 24 січня 2017 року із застосуванням кайданок, доставлення до Лиманського ВП та наступного насильства з боку правоохоронців (т.8 а.п.204);

- письмових скарг ОСОБА_17 від 02 вересня 2021 року повідомляється керівнику місцевої прокуратури та голові Лиманської районної ради Одеської області про факт прибуття ОСОБА_9 та інших осіб 23 листопада 2017 року до голови Трояндівської сільради з вимогою підписання паперів невідомого змісту (т.8 а.п.205-206);

- роздруківок міститься інформація про зовнішній вигляд та найменування пристрою «портативная глушилка GPS, ГЛОНАСС, GSM, CDMA 3, антенны со встроенным аккумулятором» (т.8 а.п.206-208).

Оцінюючи сукупність викладених доказів суд приходить до наступного.

Довід сторони захисту про можливу неправомірну заінтересованість ОСОБА_9 чи інших правоохоронців в кримінальному переслідуванні ОСОБА_17 чи формування у останнього стійкої неприязні, загрози його здоров`ю (до 24 січня 2017 року) є виключно голослівним та не підтвердженим будь-яким об`єктивним доказом.

18 жовтня 2016 року прокурором Одеської області було повідомлено ОСОБА_17 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України (т.6 а.п.5-12), у зв`язку із чим, останній набув процесуального статусу підозрюваного.

Підозрюваний зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб (п.1 ч.7 ст.42 КПК України).

Із змісту письмових доказів вбачається, що в період часу, що передував 13 січня 2017 року ОСОБА_17 систематично відмовлявся отримувати повістки про явку до слідчого, безпосередньо до цієї службової особи не прибував, заздалегідь про поважність причин неявок не повідомляв. Також, відповідно до показань свідка ОСОБА_61 , він особисто тиснув на підлеглих працівників сільради, яким категорично забороняв спілкуватись, приймати та реєструвати будь-яку кореспонденцію, що надходила з територіального органу поліції, тобто як особисто допускав неналежну процесуальну поведінку, так і спонукав інших не виконувати законні вимоги правоохоронців в його інтересах.

Зазначена процесуальна поведінка підозрюваного стала підставою для правомірного застосування слідчим суддею до ОСОБА_17 примусового приводу, виконання якого на 24 січня 2017 року було доручено службовим особам територіального органу поліції ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 .

При цьому довід сторони захисту про перебування ОСОБА_17 в цей день у навчальній відпустці не є поважною причиною в аспекті положень кримінально - процесуального законодавства для не виконання вимог слідчого до підозрюваного про явку для проведення процесуальних дій. Необхідно також зазначити, що ОСОБА_17 заздалегідь не повідомив слідчого про строки вибуття у навчальну відпустку, а також навпаки, в ранковий час 24 січня 2017 року планував фактично виконувати службові обов`язки голови сільради шляхом прибуття разом з бухгалтером на співбесіду до вищестоячого керівництва.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі №444/2115/17 сформовано наступну правову позицію.
Вирішуючи питання про наявність у діях обвинуваченої особи «опору» в значенні ст.342 КК України, суд повинен взяти до уваги також поведінку поліцейського або поліцейських під час пред`явлення ними вимоги і за подальшого розвитку подій у зв`язку із цими вимогами.

Відповідно до усталеної судової практики опором у значенні ст.342 КК України є активна фізична протидія виконанню поліцейським його законних повноважень. Таким чином, виходячи з цієї позиції, для визначення наявності в діях обвинуваченої особи складу «опору» у значенні цього положення обвинувачення має довести як наявність об`єктивної сторони діяння, тобто певного активного фізичного впливу з боку обвинуваченої особи, так і спрямованість її умислу саме на протидію виконанню службових повноважень.

Слід брати до уваги, що дії особи, спрямовані на протидію невиправданому і надмірному насильству з боку поліцейського, не можуть кваліфікуватися як опір за ст.342 КК України. Якщо особа відштовхує поліцейського, щоб запобігти удару кийком, або закриває обличчя від удару, в результаті чого поліцейський отримує травму руки, або хапається за одяг поліцейського, щоб запобігти падінню, такі дії не можуть вважатися опором у значенні ст.342 КК України, оскільки їхня мета полягає не у протидії законній діяльності поліції, а в уникненні небезпеки для життя і здоров`я особи.

Для того, щоб провести не завжди очевидну межу між опором у значенні ст.342 КК України і діями, зумовленими рефлекторними реакціями або самозахистом, суду слід взяти до уваги не лише факт фізичного впливу на поліцейського з боку обвинуваченої особи, але і контекст, у якому відбулася подія.

Для цього слід зважати на відповідність дій поліції вимогам нормативних актів, що регулюють поліцейську діяльність. Зокрема, ст.29 Закону України «Про національну поліцію» вимагає, щоб поліцейський захід був, серед іншого, необхідним і пропорційним. Тому, вирішуючи, чи є в діях обвинуваченого склад опору, суд має переконатися, що застосовані до обвинуваченої особи заходи з боку поліції були необхідними та пропорційними ситуації, що склалася, і були застосовані відповідно до процедури, установленої законом.

Крім іншого, ст.43 Закону України «Про національну поліцію» вимагає, щоб поліцейський заздалегідь попередив особу про намір застосувати фізичну силу і особі було надано достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського.

Це положення звільняє поліцейського від цього обов`язку лише в разі, якщо зволікання із застосуванням сили може спричинити посягання на життя і здоров`я особи та/або поліцейського чи інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим чи неможливим.

У випадку застосування поліцейським сили без попередження суд має визначити, чи не зумовлені дії особи інстинктивною реакцією на несподіване для неї насильство і намаганням відвернути небезпеку для життя і здоров`я.

Ці ж міркування мають братися до уваги також при оцінці наявності чи відсутності складу злочину, передбаченого ст.345 КК України.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.45 Закону України «Про національну поліцію» кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються: а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; б) під час затримання особи; в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Як вбачається із узгоджувальних показань потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_82 та ОСОБА_83 , а також із змісту найбільш об`єктивного доказу - відеозапису обставин події правоохоронці, виявивши особу обвинуваченого, підійшли до нього у форменому одязі, повідомили про виконання в цей момент службових обов`язків із здійснення його примусового приводу, почали зачитувати тому відповідне судове рішення, на що ОСОБА_17 став намагатися втекти, під час чого здійснив несильний поштовх власним плечем в плече ОСОБА_9 . На наступні попередження з боку правоохоронців та пропозиції добровільно сісти до салону службового автомобіля ОСОБА_17 категорично відмовився підкоритися законним вимогам поліцейських, продовжив дії, спрямовані на втечу, що мало наслідком його фактичне утримання поліцейськими руками за верхній одяг.

Наступна несподівано агресивна реакція ОСОБА_17 у вигляді розмахування руками, здійснення поштовхів правоохоронців виявилася явно неадекватною обстановці, що сталася. При цьому, утримуваному ОСОБА_17 знову повідомили про існування ухвали суду, просили заспокоїтися, на що той голосно відреагував словесними погрозами розправи, викрикував про відмову від виконання вимог поліцейських та продовжував активно вириватися.

Навіть після цього ОСОБА_9 роз`яснив затриманому про можливе погіршення його становища, проте ОСОБА_17 знову намагався вирватися із обійм правоохоронців, після чого поліцейськими було негайно прийнято рішення застосувати до обвинуваченого кайданки.

Видимий в руках ОСОБА_9 портативний пристрій, який, за версією сторони захисту, є глушилкою, фактично потерпілим, в процесі присікання опору обвинуваченого, не застосовувався, тобто є неналежним предметом до даного кримінального провадження.

На думку суду, викладені обставини поза всяким розумним сумнівом давали поліцейським підстави для застосування кайданок до ОСОБА_17 , а дії останнього, пов`язані з триваючим опором, незважаючи навіть на розташування власних рук за спиною, мали умисний характер та не були пов`язані з інстинктивною реакцією на необхідні та пропорційні ситуації дії правоохоронців, що в кінцевому рахунку фактично спричинили ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Скарги ОСОБА_17 на можливе застосування до нього фізичного насильства з боку правоохоронців після примусового доставлення до Лиманського ВП стосуються подій, які можливо мали місце поза часових меж розглядуваного судом обвинувачення, потребують окремого з`ясування та надання правової оцінки, що істотно не впливає на даний судовий розгляд.

Таким чином суд визнає невизнавальні показання обвинуваченого та відповідну їм процесуальну позицію як форму його захисту від обвинувачення.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 липня 2019 року у справі №688/1521/17 сформовано наступну правову позицію, що опір, погроза насильством або насильство, застосовані до представника правоохоронного органу, що об`єднані єдиним умислом, вчинені безпосередньо після погрози вчинити такі дії стосовно одного й того ж потерпілого (потерпілих), є випадком переростання менш небезпечного кримінального правопорушення в більш небезпечне та утворюють одне кримінально - карне діяння і не потребують додаткової кваліфікації за ч.2 ст.342 КК України, ч.2 ст.345 КК України, а тому дії винної особи слід кваліфікувати лише за ст.345 цього ж кодексу.

З урахуванням сукупності викладеного та конкретного обсягу вміненого обвинувачення суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_17 наступного. Близько 08 години 50 хвилин 24 січня 2017 року ОСОБА_17 , перебуваючи поряд з будівлею Трояндівської сільської ради, розташованої за адресою: Одеська обл., Лиманський район (в даний час Одеський район), с. Трояндове, вул. Миру,4, з метою створення перешкод працівникам Лиманського відділу поліції ГУНП в Одеській області - начальнику сектору превенції ОСОБА_9 , оперуповноваженому сектору кримінального розшуку ОСОБА_18 , заступнику начальника сектору превенції ОСОБА_19 та дільничному офіцеру поліції ОСОБА_20 та ОСОБА_21 виконати, відповідно до положень ст.143 КПК України та ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 січня 2017 року у справі №504/182/17 про примусовий привід підозрюваного за ч.1 ст.122 КК України ОСОБА_17 до слідчого СВ зазначеного відділу поліції ОСОБА_22 на 10 годину 00 хвилин 24 січня 2017 року до кабінету АДРЕСА_2 , діючи умисно, відштовхнув зазначених правоохоронців від себе та намагався покинути місце події.

З метою подолання вказаного опору, при застосуванні до нього заходів фізичного впливу у вигляді спроби заведення рук за спину, ОСОБА_17 , діючи з прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 під час виконання останнім своїх службових обов`язків, схопив своєю лівою рукою великий палець правої кисті потерпілого та вивернув його в інший бік, чим спричинив тому середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді ушкодження зв`язувального апарату першого п`ясно фалангового суглобу правої кісті, з обмеженням рухів у суглобі та порушенням функції хватання правої кісті, що потягло тривалий розлад здоров`я понад 21 день та могло бути спричинено 24 січня 2017 року при викручуванні пальця.

Зазначені дії суд кваліфікує за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Вмінене ОСОБА_17 органом досудового розслідування діяння у вигляді опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, кваліфіковане за ознаками ч.2 ст.342 КК України, підлягає виключенню з обсягу доведеного обвинувачення.

Вирішення цивільних позовів

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_8 до обвинуваченого про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 34686,67 грн та моральної шкоди в розмірі 100000 грн, який ОСОБА_17 не визнав (т.1 а.п.11-15, 90-94, т.3 а.п.113-117, т.4 а.п.42-59, т.5 а.п.166-174, т.6 а.п.91-137, 178-183, т.9 а.п.151-159).

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпілий зазначив про: 1) вартість придбання медичних послуг, препаратів, лікарських засобів при проходженні лікування після отриманого середньої тяжкості тілесного ушкодження, що підтверджено в суді відповідними фіскальними чеками на відповідну загальну суму, копіями медичних довідок, висновків діагностичних досліджень, виписками із медичних карт; 2) розмір витрат на правову допомогу, що підтверджено в суді відповідним детальним розрахунком адвоката ОСОБА_10 .

Вирішуючи позов в цій частині, суд вважає його повністю документально доведеним.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві зазначив та усно в суді показав, що отримання тілесних ушкоджень призвело до фізичної шкоди його здоров`ю, а також душевних переживань та моральних страждань. З часом він продовжує відчувати такі моральні страждання через неможливість повернутися до звичного повноцінного образу життя, вимушений витрачати додатковий час на відвідування лікарів, подальшу реабілітацію тощо. До теперішнього часу його здатність чути ушкодженим вухом фактично не відновилася.

Вирішуючи цю частину позову суд виходить із того, що при встановлених в суді обставинах отримання потерпілим ушкоджень здоров`я з вини обвинуваченого, наступне лікування, це, безумовно, потягло для ОСОБА_8 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і суттєвих негативних змін в його подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена йому моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, невизнання останнім вини та нездійснення будь-якого добровільного відшкодування, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим повністю задовольнити і заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 100000 грн. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_9 до обвинуваченого про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 30000 грн та моральної шкоди в розмірі 100000 грн, який ОСОБА_17 не визнав (т.4 а.п.34-41, т.9 а.п.143-150).

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпілий зазначив про розмір витрат на правову допомогу, що підтверджено в суді відповідним детальним розрахунком адвоката ОСОБА_10 .

Вирішуючи позов в цій частині, суд вважає його повністю документально доведеним.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві зазначив та усно в суді показав, що отримання тілесного ушкодження призвело до фізичної шкоди його здоров`ю, а також душевних переживань та моральних страждань, пов`язаних з побоюванням можливих подальших негативних наслідків фізичного та психологічного характеру, неможливістю повноцінного виконання службових обов`язків до часу видужання, витрачанням власного часу на проходження лікування. Обставини лікування та характеру спричиненого ушкодження підтверджено висновками судово-медичних експертиз.

Вирішуючи цю частину позову суд виходить із того, що при встановлених в суді обставинах отримання потерпілим ушкодження здоров`я з вини обвинуваченого, наступне лікування, це, безумовно, потягло для ОСОБА_9 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і негативних змін в його подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена йому моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, невизнання останнім вини та нездійснення будь-якого добровільного відшкодування, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим частково задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 50000 грн. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

Призначення обвинуваченому кримінального покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували йому покарання. Вмінена органом досудового розслідування в якості обставини, яка обтяжує призначене ОСОБА_17 покарання - вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку, є ознакою злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, що впливає на його кваліфікацію, тобто є зайво вміненою.

Суд враховує дані про обвинуваченого, як про несудиму особу, яка обіймала посаду голови сільської ради, в даний час офіційно не працевлаштована, перебуває у шлюбі, має низку хронічних захворювань, негативно характеризується керівником районного органу місцевого самоврядування (т.5 а.п.232) та, навпаки, позитивно характеризується керівником сільської ради (т.5 а.п.235).

При цьому визначальним при призначенні покарання суд вказує на відсутність каяття ОСОБА_17 у вчинених діяннях, невизнання вини, не здійснення жодного дієвого заходу, спрямованого на добровільне відшкодування спричиненої потерпілим шкоди, а також доведену в суді його діяльність під час досудового розслідування, пов`язану з неправомірним впливом на потерпілого та свідків, з метою надати неправдиві показання та сприяти йому уникнути відповідальності за вчинене.

В питанні закінчення календарного п`ятирічного строку давності притягнення ОСОБА_17 до кримінальної відповідальності за вчинення вищезазначених нетяжких злочинів (перебіг якого мав би закінчитися 24 січня 2022 року), суд не вбачає можливості його звільнення від покарання з таких підстав.

У відповідності із ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається із долученого прокурором обвинувального акту Комінтернівським районним судом Одеської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження №0000014 від 13 березня 2019 року із обвинувачення ОСОБА_17 у вчиненні в період часу з кінця грудня 2018 року до 14 лютого 2019 року злочинів, передбачених ч.3 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, перший з яких законом віднесено до тяжкого злочину.

З врахуванням сукупності викладеного, а також позиції сторони обвинувачення про необхідність призначення суворого виду кримінального покарання, суд вважає, що вищезазначені обставини не дозволяють застосувати до обвинуваченого після призначення остаточного покарання положення ст.ст.49, 69, 75 та 76 КК України, та обумовлюють необхідність подальшої ізоляції ОСОБА_17 , з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тобто призначення реального покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, зважаючи на призначення ОСОБА_17 вищезазначеного покарання, що підлягає реальному відбуттю, а також існування ризику ухилення останньої особи від його відбування після проголошення вироку, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_17 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.345 КК України, призначивши покарання:

- за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Виключити із обсягу доведеного ОСОБА_17 обвинувачення кваліфікацію його дій за ч.2 ст.342 КК України, як зайво вмінену.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.345 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_17 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Застосувати до ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком до 26 вересня 2022 року.

Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_17 залишати місце свого проживання в період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби.

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати, ОСОБА_17 затримати та доставити до установи відбування покарання.

Виконання вироку в цій частині покласти на керівника територіального органу поліції за місцем проживання ОСОБА_17 .

Строк відбуття покарання ОСОБА_17 рахувати з дня його фактичного поміщення до установи відбування покарання.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_17 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , спричинену матеріальну шкоду в розмірі 34686 (тридцять чотири тисячі шістсот вісімдесят шість) грн 67 коп., а також моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_17 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , спричинену матеріальну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн, а також моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесяти тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_17 відмовити.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів:

- чоловічу сорочку - повернути потерпілому ОСОБА_8 ;

- носії інформації з відеозаписами події та вчинених процесуальних дій зберігати в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1