Справа № 216/2356/22
Провадження № 1-кп/216/635/22

ВИРОК
іменем України
18 серпня 2022 року м.Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судвого засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, стрільця 3-го відділення 2-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти, військової частини НОМЕР_1 НГ України, солдата, неодруженого, з повною середньою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 01.10.2020 за № 195 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 НГ України на посаді стрільця 3-го відділення 2-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти, військової частини НОМЕР_1 НГ України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Однак, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 НГ України, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконного ухилення від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу за контрактом, у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-ХІV від 24.03.1999, 25 лютого 2022 року самовільно залишив місце місце служби, а саме пункт тимчасової дислокації військової частини, яка на той час дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 , мотивуючи свої дії, небажанням приймати участь в бойових діях. Того ж дня солдат ОСОБА_4 убув до місця свого проживання до м. Херсон.
В період з 25 лютого по 18 квітня 2022 року обвинувачений ОСОБА_4 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживав жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 документів, підтверджуючих поважність та законність відсутності на військовій службі до військової частини не надавав.
В подальшому 18 квітня 2022 року обвинувачений прибув до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 НГ України та приступив до виконання своїх службових обов`язків.
17.08.2022 під час підготовчого судового розгляду прокурор у кримінальному провадженні надав угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 407 КК України, розкаювався та визнав всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення.
Прокурор в судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.
У зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь-якого впливу із чиєї не будь сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині (повідомленій підозрі), згодою з кваліфікацією, вчиненого ним діяння, підтвердженням його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди, роз`яснених судом положень ч. 2 ст. 473 КПК України про обмеження права прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1 та абз. 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, особливостей та обставин його вчинення, відповідно до яких, обвинуваченим вчинено тяжкий злочин.
За приписами ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена під час судового провадження між прокурором та обвинуваченим угода не суперечить вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань.
За умовами угоди обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 407 КК України.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який має посередню службову характеристику, відсутність заподіяних кримінальним правопорушенням збитків, бажання й надалі проходити військову службу, захищати незалежність і територіальну цілісність України, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: беззастережне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, які в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, - сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 із застосуванням ст.ст. 53, 69 КК України та перейти до більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: призначення покарання у виді штрафу в розмірі 6000 (шість тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102 000 (сто дві тисячі) гривень.
Вирішуючи питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає запропоновану угодою міру покарання такою, що відповідає вчиненому кримінальному правопорушенню та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.
Керуючись ст. ст. 53, 65-67, 69,75, 76, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, ст. ст. 349, 369-376, 395, 474, 475, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17 серпня 2022 покарання із застосуванням ст. ст. 53, 69 КК України у виді штрафу в розмірі 6000 (шість тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102 000 (сто дві тисячі) гривень.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6