Провадження № 1-кс/761/5688/2022
У Х В А Л А
Іменем України
13 червня 2022 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , особи в інтересах якої подана скарга ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на повідомлення слідчого СВ відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , від 29.03.2022 року, про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в межах кримінального провадження № 0000858 від 28.03.2022 року,-

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на повідомлення про підозру.

В своїй скарзі заявник зазначає, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 29 березня 2022 року по кримінальному провадженню № 0000858 від 28.03.2022 року, є незаконним та підлягає скасуванню у судовому порядку з підстав:

1.Підозра проти ОСОБА_4 будується виключно на одному єдиному протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 , який вказує на явні психічні відхилення ОСОБА_7 та наявність у ОСОБА_7 стійкого психічного захворювання. Так, зі слів ОСОБА_7 , усі мешканці квартири АДРЕСА_1 , «опромінюють ОСОБА_7 » за допомогою якоїсь «опромінювальної машини».

2. Кримінальне провадження № 0000858 перебуває без руху упродовж останніх 2-х місяців, а слідчі дії не проводяться (за винятком 16.05.2022, коли за участі підозрюваного та захисника підозрюваного було проведено слідчий експеримент).

3. Клопотання сторони захисту слідчим взагалі не розглядаються, внаслідок чого слідчі судді Шевченківського районного суду міста Києва за період з 20.04.2022 до 07.06.2022 ухвалили понад 15 ухвал про бездіяльність слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 .

4. 28.03.2022 у рамках даного кримiнального провадження ОСОБА_4 було затримано та згодом повідомлено про пiдозру у вчиненнi кримiнального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не зважаючи на те, що із самого початку слідчий поліції ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_8 неодноразово заявляли та послідовно стверджували про ознаки саме ст. 124 КК України у діях ОСОБА_4 , але аж ніяк не про ч. 1 ст. 121 КК України.

5. З 28.03.2022 і до цього часу слідчий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_8 цілеспрямовано та умисно не видають ОСОБА_4 направлення на СМЕ для встановлення у ОСОБА_4 тяжкості тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_4 . ОСОБА_9 трьома пострілами нестандартними набоями з незареєстрованої вогнепальної зброї у голову ОСОБА_4 , не зважаючи на те, що ОСОБА_4 внаслідок посягання ОСОБА_7 на життя ОСОБА_4 вже майже два місяці зазнає фізичних страждань через наявність у голові ОСОБА_4 нестандартних куль, виготовлених ОСОБА_7 (7,8 мм та 8,2 мм відповідно), випущених у голову ОСОБА_4 психічно хворою особою ( ОСОБА_7 ) з метою позбавлення ОСОБА_4 його життя.

6. При цьому відповідні заяви та клопотання про призначення СМЕ та негайну видачу ОСОБА_4 направлення на СМЕ подавалися слідчому ОСОБА_6 та прокурору ОСОБА_8 щонайменше 20 разів за останні 2 місяці, які, тим не менш, були свавільно проігноровані слідчим та прокурором, через що ОСОБА_4 вже більше 2 місяців не може провести судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень, отриманих за результатами спроби вбивства ОСОБА_4 ОСОБА_7 .

7. Понад 20 разів підозрюваний ОСОБА_4 письмово просив слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 надати йому можливість провести вартісне хірургічне стаціонарне лікування (хірургічним шляхом видалити кулі з револьверу ОСОБА_7 з голови ОСОБА_4 ), для чого лікарі в обов`язковому порядку вимагають від ОСОБА_4 щонайменше направлення ОСОБА_4 на СМЕ та, за наявності, відповідний висновок СМЕ за результатами проведення судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_4 ОСОБА_7 в результаті здійсненої ОСОБА_7 спроби вбити ОСОБА_4 .

8. Починаючи з 21.04.2022, підозрюваний ОСОБА_4 понад 20 разів подавав клопотання слідчому ОСОБА_6 та прокурору ОСОБА_8 витребувати від уповноважених органів поліції за місцем проживання ОСОБА_7 копії численних скарг сусідів на ОСОБА_7 щодо антисоціальної поведінки останнього, поданих сусідами ОСОБА_7 проти ОСОБА_7 упродовж періоду 2013 2022 рр. Проте усі вказані клопотання слідчим та прокурором було проігноровано, з чого випливає висновок про прямий умисел слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 на свавільне самоусунення від їх обов`язків здійснювати збір доказів у кримінальному провадження, які виправдовують ОСОБА_4 у вчиненні злочину.

9. Понад 20 разів підозрюваний ОСОБА_4 подавав клопотання слідчому ОСОБА_10 та прокурору ОСОБА_8 витребувати від уповноважених органів охорони здоров`я копії медичної документації щодо стану психічного здоров`я ОСОБА_7 (для цілей з`ясування мотивів, якими керувався психічно хворий гр.-н ОСОБА_7 , застосовуючи вогнепальну зброю проти ОСОБА_4 та здійснюючи спробу умисного вбивства ОСОБА_4 ). Усі вказані клопотання слідчим та прокурором було цілеспрямовано проігноровано, з чого випливає висновок про прямий умисел слідчого та прокурора на свавільне самоусунення від обов`язку здійснювати збір доказів у кримінальному провадження, які виправдовують ОСОБА_4 у вчиненні злочину.

10. Понад 20 разів підозрюваний ОСОБА_4 подавав клопотання слідчому ОСОБА_6 та прокурору ОСОБА_8 призначити та провести судово-психіатричну експертизу ОСОБА_7 для цілей визначення психічного стану ОСОБА_7 в силу наявності очевидних відомостей, які викликають обґрунтовані сумніви, що ОСОБА_7 , застосовуючи проти ОСОБА_4 вогнепальну зброю, міг керувати своїми діями та усвідомлювати характер своїх дій. Усі вказані клопотання слідчим та прокурором було проігноровано, з чого випливає об`єктивний висновок про прямий умисел слідчого та прокурора на свавільне самоусунення від обов`язку здійснювати збір доказів у кримінальному провадження, які виправдовують ОСОБА_4 у вчинені злочину.

11. Понад 20 разів підозрюваний ОСОБА_4 подавав клопотання слідчому ОСОБА_10 та прокурору ОСОБА_8 допитати як свідків усіх сусідів будинку, в якому мешкає ОСОБА_7 , з метою встановлення інших постраждалих від незаконних дій ОСОБА_7 , спрямованих на порушення громадського порядку у будинку, пошкодження та знищення майна мешканців будинку за обов`язкової участі підозрюваного та захисника підозрюваного. Проте усі вказані клопотання слідчим та прокурором було цілеспрямовано проігноровано, з чого випливає об`єктивний висновок про прямий умисел слідчого та прокурора на свавільне самоусунення від обов`язку здійснювати збір доказів у кримінальному провадження, які виправдовують ОСОБА_4 у вчинені злочину.

12. Понад 20 разів підозрюваний ОСОБА_4 подавав клопотання слідчому ОСОБА_10 та прокурору ОСОБА_8 допитати ОСОБА_7 за обов`язкової участі підозрюваного та захисника підозрюваного. Проте усі вказані клопотання слідчим та прокурором було цілеспрямовано проігноровано, з чого випливає об`єктивний висновок про прямий умисел слідчого та прокурора на свавільне самоусунення від обов`язку здійснювати збір доказів у кримінальному провадження, які виправдовують ОСОБА_4 у вчинені злочину.

13. Слідчий ОСОБА_10 та прокурор ОСОБА_8 неодноразово заявляли підозрюваному ОСОБА_4 про те, що у випадку «належної співпраці» ОСОБА_4 зі слідчим та прокурором вони одразу ж, мовляв, поміняють кваліфікацію моїх дій у кримінальному провадженні зі ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, адже, як за численними та неодноразовими запевненнями слідчого та прокурора, те, що мало місце поблизу квартири ОСОБА_7 , було, як на думку слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 всього-на-всього перевищенням меж необхідної оборони з боку ОСОБА_4 внаслідок озброєного посягання на життя ОСОБА_4 з боку небезпечної особи ОСОБА_7 .

14. 05-го травня 2022 року (вже після звільнення ОСОБА_4 зі слідчого ізолятора) слідчий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_8 за власною ініціативою та у неформальному порядку відвідали ОСОБА_4 за місцем проживання ОСОБА_4 , хоча будь-які слідчі дії того дня не планувалися і не проводилися. Прибувши до підозрюваного ОСОБА_4 у такий неформальний спосіб, слідчий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_8 почали вимагати від підозрюваного ОСОБА_4 , щоб ОСОБА_4 визнав свою вину за ст. 124 КК України, адже, як на думку слідчого та прокурора, те, що мало місце поблизу квартири ОСОБА_7 , було, як на думку слідчого та прокурора, лише перевищенням меж необхідної оборони з боку підозрюваного ОСОБА_4 внаслідок озброєного посягання на життя ОСОБА_4 з боку ОСОБА_7 .

15. У подальшому слідчий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_8 неодноразово заявляли ОСОБА_4 , що єдиною умовою зміни кваліфікації у кримінальному провадженні зі ст. 121 КК України на ст. 124 КК України мала бути участь підозрюваного ОСОБА_4 у слідчому експерименті, після чого слідчий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_8 , як вони заявляли ОСОБА_4 , одразу ж поміняють ОСОБА_4 кваліфікацію, адже, як вони заявляли, будь-яких ознак злочину, передбаченого ст. 121 КК України, у діях підозрюваного ОСОБА_4 не було із самого початку навіть на момент взяття під варту підозрюваного ОСОБА_4 .

16. Відповідно, 16.05.2022 ОСОБА_4 виконав вимогу слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 , взявши участь у слідчому експерименті, під час якого ОСОБА_4 детально та з усіма подробицями показав під відеозапис, як саме ОСОБА_7 вчиняв замах на життя підозрюваного ОСОБА_4 з використанням незареєстрованої вогнепальної зброї та нестандартних набоїв, а також як саме ОСОБА_7 стріляв у підозрюваного ОСОБА_4 з револьверу.

17. Проте вже після проведення слідчого експерименту прокурор ОСОБА_8 заявив ОСОБА_4 , що перекваліфікація кримінального провадження зі ст. 121 КК України на ст. 124 КК України буде лише після того, як ОСОБА_4 підпише угоду при визнання винуватості, адже, як за словами прокурора ОСОБА_11 , керівник Шевченківської окружної прокуратури м. Києва та керівник Київської міської прокуратури повністю підтримуютьперекваліфікацію на ст. 124 КК України, адже вони взагалі не вбачають у діях підозрюваного ОСОБА_4 будь-яких ознак злочину, передбаченого ст. 121 КК України.

18. Більше того, як за словами прокурора ОСОБА_11 , перекваліфікація кримінального провадження на ст. 124 КК України вже, мовляв, остаточно погоджена з керівником Шевченківської окружної прокуратури м. Києва та керівником Київської міської прокуратури.

19. Проте вже 20.05.2022 слідчий ОСОБА_6 , викликавши підозрюваного ОСОБА_4 до відділення поліції на вул. Прорізній у м. Києві, сказавши, що будь-якої перекваліфікації не буде, адже я, як на думку слідчого та прокурора, «недостатньо співпрацюю зі слідчим та прокурором», а тому, мовляв, «ніякої статті 124 КК України у підозрюваного ОСОБА_4 не буде», адже ОСОБА_4 , мовляв, не так ретельно виконує накази та вказівки слідчого та прокурора, як їм би хотілось, не зважаючи на те, що слідчий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_8 не вбачають ознак ст. 121 КК України у діях підозрюваного ОСОБА_4 ..

20. 05.05.2022 (вже після звільнення підозрюваного ОСОБА_4 зі слідчого ізолятора) слідчий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_8 за власною ініціативою та у неформальному порядку відвідали підозрюваного ОСОБА_4 за місцем проживання ОСОБА_4 та почали тиснути на ОСОБА_4 , щоб ОСОБА_4 відмовився від свого захисника адвоката ОСОБА_3 .

21. 16.05.2022 прокурор ОСОБА_8 , перебуваючи у квартирі підозрюваного ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) після проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження № 0000858, заявив ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_7 , що ОСОБА_4 повинен, мовляв, «подкинуть ему гранату и вызвать полицию».

22. 19.05.2022 прокурор ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні Київського апеляційного суду за моєю апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_4 , продовжив цілеспрямовано тиснути на підозрюваного ОСОБА_4 , щоб ОСОБА_4 відмовився від свого захисника адвоката ОСОБА_3 .

23. 19.05.2022 прокурор ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні Київського апеляційного суду за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді від 20.04.2022, сказав ОСОБА_4 , що ОСОБА_4 має ОСОБА_7 , мовляв, ««виламати двері у квартиру потерпілого та придушити його подушкою».

24. До цього час слідчим та прокурором не допитано одного з головних свідків у кримінальному провадженні свідка ОСОБА_12 щодо злочинної діяльності ОСОБА_7 та численні агресивні насильницькі напади ОСОБА_7 на вказаного свідка. Причому систематична бездіяльність слідчого та прокурора, спрямована на непроведення допиту зазначеного свідка, вказує на прямий умисел слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 притягати до відповідальності ОСОБА_4 за злочин, якого ОСОБА_4 ніколи не вчиняв.

25. До цього час слідчим та прокурором не допитано одного з головних свідків у кримінальному провадженні свідка ОСОБА_13 щодо злочинної діяльності ОСОБА_7 та численні агресивні насильницькі напади ОСОБА_7 на вказаного свідка. Причому систематична бездіяльність слідчого та прокурора, спрямована на непроведення допиту зазначеного свідка, вказує на прямий умисел слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 притягати до відповідальності ОСОБА_4 за злочин, якого ОСОБА_4 ніколи не вчиняв.

26. До цього час слідчим та прокурором не допитано одного з головних свідків у кримінальному провадженні свідка ОСОБА_14 щодо злочинної іяльності ОСОБА_7 та численні агресивні насильницькі напади ОСОБА_7 на вказаного свідка. Причому систематична бездіяльність слідчого та прокурора, спрямована на непроведення допиту зазначеного свідка, вказує на прямий умисел слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 притягати до відповідальності ОСОБА_4 за злочин, якого ОСОБА_4 ніколи не вчиняв.

27. До цього час слідчим та прокурором не витребувано від уповноважених органів охорони здоров`я копії медичну документацію щодо стану психічного здоров`я ОСОБА_7 (для цілей з`ясування мотивів, якими керувався ОСОБА_7 , вчиняючи спробу вбивства ОСОБА_4 та застосовуючи вогнепальну зброю з нестандартними набоями проти ОСОБА_4 ). Причому систематична бездіяльність слідчого та прокурора з цього питання вказує на прямий умисел слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 притягати до відповідальності ОСОБА_4 за стверджуваний злочин, якого ОСОБА_4 ніколи не вчиняв.

28. До цього час слідчим та прокурором не встановлено особу, яка продала (передала) ОСОБА_7 револьвер, який у подальшому було використано ОСОБА_7 для спроби вбивства ОСОБА_4 . Причому систематична бездіяльність слідчого та прокурора з цього питання вказує на прямий умисел слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 притягати до відповідальності ОСОБА_4 за злочин, якого ОСОБА_4 ніколи не вчиняв.

29. До цього час слідчим та прокурором не встановлено особу, яка виготовила або надала ОСОБА_7 нестандартні набої, які у подальшому було використано ОСОБА_7 для спроби вбивства ОСОБА_4 . Причому систематична бездіяльність слідчого та прокурора з цього питання вказує на прямий умисел слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 притягати до відповідальності ОСОБА_4 за злочин, якого ОСОБА_4 ніколи не вчиняв.

30. До цього час слідчим та прокурором не вилучено кулі з голови ОСОБА_4 та процесуально їх не зафіксовано, щоб у подальшому провести балістичну експертизу вогнепальної зброї ОСОБА_7 та нестандартних набоїв, використаних ОСОБА_7 для спроби вбивства ОСОБА_4 . Причому систематична бездіяльність слідчого та прокурора з цього питання вказує на прямий умисел слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 притягати до відповідальності ОСОБА_4 за злочин, якого ОСОБА_4 ніколи не вчиняв.

31. До цього час слідчим та прокурором не призначено судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_4 внаслідок спроби вбивства ОСОБА_4 ОСОБА_7 та застосування до ОСОБА_4 вогнепальної зброї з боку ОСОБА_7 та відповідних нестандартних набоїв.

32. До цього час слідчим та прокурором не призначено судово-психіатричну експертизу ОСОБА_7 для цілей визначення психічного стану ОСОБА_7 в силу наявності більш ніж достатніх даних, які викликають обґрунтовані сумніви, що ОСОБА_7 , застосовуючи проти ОСОБА_4 зброю та намагаючись вбити ОСОБА_4 , міг достатньою мірою керувати своїми діями та усвідомлювати характер своїх злочинних дій, спрямованих на позбавлення ОСОБА_4 його життя.

33. Повідомлення про підозру від 29.03.2022 не відповідає матеріалам справи та фактичним обставинам, адже будь-якого «словесного конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 » не було та не могло бути, адже психічно хвора людина ОСОБА_7 без будь-яких пояснень та діалогів зробила раптову спробу вбити ОСОБА_4 , здійснивши три постріли нестандартними набоями у голову ОСОБА_4 .

34. Повідомлення про підозру від 29.03.2022 не відповідає матеріалам справи та фактичним обставинам, адже будь-якого «очікування, коли ОСОБА_7 відчинить двері» не було та не могло бути, адже психічно хвора людина ОСОБА_7 без будь-яких пояснень та діалогів вчинила спробу вбити ОСОБА_4 , здійснивши три постріли у голову ОСОБА_4 заздалегідь заготовленими нестандартними набоями.

35. Слідчий цілеспрямовано приховував від відображення у повідомлення про підозру той факт, що ОСОБА_7 здійснив три постріли: у шию, у вухо та у підборіддя, зазначивши, що начебто пострілів було лише два.

36. У повідомлення про підозру не зазначено, які саме тілесні ушкодження отримав ОСОБА_4 , не зважаючи на те, що вказані тілесні ушкодження ОСОБА_4 очевидно відносилися до тяжких тілесних ушкоджень на момент їх заподіяння.

37. У повідомлення про підозру не зазначено, що набої ОСОБА_7 були нестандартними, а, отже, заздалегідь заготовленими та пристосованими ОСОБА_7 для замаху на вбивство ОСОБА_4 .

38. У повідомлення про підозру не зазначено, що у минулому ОСОБА_7 вже вчиняв замахи на вбивства інших осіб за допомогою холодної зброї.

39. У повідомлення про підозру не зазначено, що ОСОБА_7 діяв у стані неосудності в силу наявності у нього стійкого психічного розладу.

40. У повідомлення про підозру не зазначено, що ОСОБА_4 в силу наявності захворювання суглобів не міг наносити ОСОБА_15 ударів.

41. У повідомлення про підозру не зазначено, що ОСОБА_4 в силу наявності захворювання не міг «блокувати двері» ОСОБА_15 .

42. У повідомлення про підозру зазначено, що ОСОБА_4 начебто відкрив двері квартири ОСОБА_7 , начебто схопившись за дверну ручку на двері квартири ОСОБА_7 , проте на двері квартири ОСОБА_7 взагалі не було дверної ручки станом як на момент здійснення пострілів у голову ОСОБА_4 , так і взагалі станом на 28.03.2022.

43. Слідчим не проведено належного огляду місяця події та не вилучено з нестандартну саморобну кулю, випущену ОСОБА_7 у ОСОБА_4 (дві інших кулі перебувають у голові ОСОБА_4 до цього часу через умисне ненадання слідчим та прокурором ОСОБА_4 направлення на СМЕ).

Враховуючи викладене скаржник просить слідчого суддю скасувати повідомлення слідчого СВ відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , від 29.03.2022 року, про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в межах кримінального провадження № 0000858 від 28.03.2022 року.

Скаржник, в судовому засіданні скаргу підтримав, просив слідчого суддю її задовольнити.

ОСОБА_4 скарга підтримав та підтримав пояснення свого захисника.

Прокурор проти задоволення скарги заперечив, вказуючи на законність та обґрунтованість підозри.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, особи в інтересах якої подана скарга та прокурора, дослідивши додані до скарги матеріали, приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Встановлено, що СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000858 від 28.03.2022 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

29.03.2022 року слідчим СВ ВП № 4 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 було складено повідомлення про підозру, відносно ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження № 0000858 від 28.03.2022 року, за ч. 1 ст. 121 КК України, яке цього ж дня було вручено останньому.

У своїй скарзі, адвокат ОСОБА_3 , як підстави для скасування повідомлення про підозру зазначає: неналежне здійснення досудового розслідування слідчим; процесуальну бездіяльність слідчого та прокурора; тиск на підозрюваного з боку слідчого та прокурора; невірну кваліфікацію.
В той же час підставами для скасування повідомлення про підозру, відповідно до положень ст. 276278 КПК України є: неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру; порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру; невідповідність повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України; необґрунтованість підозри.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості:
1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;
2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;
3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;
4) зміст підозри;
5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;
7) права підозрюваного;
8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
На переконання слідчого судді на день розгляду даної скарги стосовно ОСОБА_4 існує обґрунтована підозра у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, та фактичними обставинами кримінального правопорушення, описаними в повідомлені про підозру. Суб`єкт складення вручення повідомлення про підозру є належним.
Слід окремо зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже повідомлення про підозру є таким що відповідає вимогам ч. 1 ст. 277 КПК України, та містить усі встановлені законом складові, зокрема правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та зазначені усі суттєві обставин, відомі на момент повідомлення про підозру.

Крім того, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Також, сама підозра була досліджена слідчими суддями при вирішенні клопотання про обрання та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_4 , та підозра була визнана обґрунтованою.

Слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Таким чином, як в матеріалах скарги так і в судовому засіданні заявником не доведено що повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим, так само не наведено даних, які б спростовували висновок слідчого щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000858 від 28.03.2022 року.

Інші обставини, про які зазначає заявник, а саме: неналежне здійснення досудового розслідування слідчим; процесуальну бездіяльність слідчого та прокурора; тиск на підозрюваного з боку слідчого та прокурора не є підставами для скасування повідомлення про підозру. В той же час вони можуть бути підставами для відводу вказаних осіб від участі у кримінальному провадженні № 0000858 від 28.03.2022 року, або ж для притягнення таких осіб до відповідальності у поряду встановленому законом.

Отже, скаржником не наведено даних, які б викликали сумнів щодо законності повідомлення про підозру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000858 від 28.03.2022 року, а відтак відсутні підстави для задоволення скарги.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000858 від 28.03.2022 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є законним та відповідає вимогам ст. 277 КПК України, у зв`язку з чим, у задоволенні скарги слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий судя,-

у х в а л и в:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на повідомлення слідчого СВ відділу поліції № 3 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , від 29.03.2022 року, про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в межах кримінального провадження № 0000858 від 28.03.2022 року відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1