Справа № 2021/1-31/11
Провадження № 1-в/626/2/2022
У Х В А Л А
Іменем України

29 квітня 2022 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Красноград, клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження 2021/1-31/11, за ч.1, 2, 3 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Красноградського районного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, а саме автомобіля марки FORD FOCUS, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , в рамках кримінального провадження 2021/1-31/11, за ч.1, 2, 3 ст.190 КК України, який було накладено, Краснодарським РВ за№7621 14.10.2010 року та Комінтернівським РВ м.Харкова за № 62/10 від 15.12.2010 року.
В своєму клопотанні заявник зазначає, що ОСОБА_4 є власником транспортного засобу марки FORD FOCUS, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який було придбано останньою на електронних торгах, що стверджується протоколом №363468 від 18.10.2018 року, актом видачі майна переможцю електронних торгів від 07.12.2018 року.
Попереднім власником даного транспортного засобу був ОСОБА_5 , який вироком Красноградського районного суду Харківської області був засуджений за вчинення злочину передбаченого ч. 1,2, 3 ст. 190 КК У країни (справі №2021/1- 31/11), зокрема за вчинення шахрайських дій пов`язаних з продажем вищезазначеного транспортного засобу.
В зв`язку з порушенням кримінального провадження Краснодарським РВ за № 7621 від 14.10.2010 року Комінтернівським РВ м. Харкова № 62/10 від 15.12.2010 року на даний транспортний засіб накладено арешти, що позбавляє ОСОБА_4 можливості належним чином розпоряджатись належним їй транспортним засобом.
Додатково зазначає, що транспортний засіб марки FORD FOCUS, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , був придбаний ОСОБА_5 в кредит в ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та перебував в заставі. На момент порушення кримінальної справи та накладення арешту на автомобіль, право власності на автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_5 , кредит погашено не було.
Тобто, на момент накладення арешту на спірний транспортний засіб, фактично було вирішено питання щодо прав ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в заставі в якого перебував автомобіль. ОСОБА_4 є правонаступником прав банку, так як придбала спірний транспортний засіб в процесі реалізації заставного майна для забезпечення вимог заставодержателя (ПАТ «Райфайзен банк Аваль»), а тому звертається до суду з даним клопотанням.
ОСОБА_4 неодноразово зверталась в органи поліції з заявами про зняття арештів з належного їй транспортного засобу марки FORD FOCUS, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , однак їй було рекомендовано звернутись з даним клопотанням до суду, так як подальша доля майна, на яке накладено арешт в рамках розслідування кримінальної справи, - вирішується виключно судом.
В судове засідання заявник та представник не з`явилися, при цьому від них надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, своє клопотання підтримує в повному обсязі.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд перевіривши клопотання заявника та додані до нього документи, приходжу до висновку, що заява про скасування арешту майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 є власником транспортного засобу марки FORD FOCUS, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який було придбано останньою на електронних торгах, що стверджується протоколом №363468 від 18.10.2018 року, актом видачі майна переможцю електронних торгів від 07.12.2018 року.
Попереднім власником даного транспортного засобу був ОСОБА_5 , який вироком Красноградського районного суду Харківської області був засуджений за вчинення злочину передбаченого ч. 1,2, 3 ст. 190 КК У країни (справі №2021/1- 31/11), зокрема за вчинення шахрайських дій пов`язаних з продажем вищезазначеного транспортного засобу.
В зв`язку з порушенням кримінального провадження Краснодарським РВ за № 7621 від 14.10.2010 року Комінтернівським РВ м. Харкова № 62/10 від 15.12.2010 року на даний транспортний засіб накладено арешти, що позбавляє ОСОБА_4 можливості належним чином розпоряджатись належним їй транспортним засобом.
Додатково слід зазначити, що транспортний засіб марки FORD FOCUS, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , був придбаний ОСОБА_5 в кредит в ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та перебував в заставі. На момент порушення кримінальної справи та накладення арешту на автомобіль, право власності на автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_5 , кредит погашено не було.
Тобто, на момент накладення арешту на спірний транспортний засіб, фактично було вирішено питання щодо прав ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в заставі в якого перебував автомобіль. ОСОБА_4 є правонаступником прав банку, так як придбала спірний транспортний засіб в процесі реалізації заставного майна для забезпечення вимог заставодержателя (ПАТ «Райфайзен банк Аваль»), а тому звертається до суду з даним клопотанням.
ОСОБА_4 неодноразово зверталась в органи поліції з заявами про зняття арештів з належного їй транспортного засобу марки FORD FOCUS, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , однак їй було рекомендовано звернутись з даним клопотанням до суду, так як подальша доля майна, на яке накладено арешт в рамках розслідування кримінальної справи, - вирішується виключно судом.
ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ

При зверненні до суду з даним клопотання суд керується наступними нормами процесуального законодавства та у відповідності до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 727/2878/1930 червня 2020 року, а саме:

Відповідно до частини першої статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України).
У частині першій статті 170 КПК України (у редакції, чинній на час виникнення даних правовідносин) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною п`ятою статті 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно із частиною першою статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (частина друга статті 174 КПК України).
Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частини третя та четверта статті 174 КПК України).
Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України, згідно з якою, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.
Тобто, чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника або володільця майна, який не є учасником кримінального провадження. Разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.
У разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним.
Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17 (провадження № 14-119цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 636/959/16- ц (провадження № 14-366цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 640/17552/16- ц (провадження № 14-418цс18), від 27 березня 2019року у справі N202/1452/18, від 11 вересня 2019 року у справі N 504/1306/15-ц.
Кримінальний процесуальний кодекс України 2012 року не передбачає процесуального механізму скасування арешту майна після закриття слідчим кримінального провадження та закінчення досудового розслідування. У слідчого судді відсутні повноваження вирішувати питання про скасування арешту майна після закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, а також враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у Постанові від 15.05.2019 справа № 372/2904/17-ц, дане питання підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, але...
30 червня 2020 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 727/2878/19 відступила від власного правового висновку щодо юрисдикції спору про звільнення майна з-під арешту, накладеного в кримінальному провадженні, визначивши, що питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.
У даному контексті також важливо зазначити, що Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 755/10947/17 зробила висновок, відповідно до якого під час вирішення тотожних спорів має враховуватись саме остання правова позиція.
Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.
На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.
Отже, аналогічний спір підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, оскільки чинним кримінальним процесуальним Кодексом передбачено способи захисту прав власника або володільця майна, який не є учасником кримінального провадження, тобто такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України, в противагу зазначеному чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.
Враховуючи вищевикладене, з метою захисту прав ОСОБА_4 , як власника транспортного засобу марки FORD FOCUS, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , слід зняти арешт накладений в рамках розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за ч.1, 2, 3 ст. 190 КК України,-
На підставі викладеного, керуючись ст.174 КПК України, слідчій суддя
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження 2021/1-31/11, за ч.1, 2, 3 ст.190 КК України задовольнити.
Арешт, накладений постановою Краснодарського РВ 14.10.2010 рокуза №7621 на автомобіль марки FORD FOCUS, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 - скасувати та зняти з нього арешт.
Арешт, накладений постановою Комінтернівського РВ м.Харкова 15.12.2010 за № 62/10 на автомобіль марки FORD FOCUS, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 - скасувати та зняти з нього арешт.
Ухвала підлягає негайному виконанню є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: