Справа № 699/800/19
Номер провадження № 1-кп/699/48/22
УХВАЛА
щодо запобіжного заходу

11.07.2022 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мнишин Гощанського району Рівненської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Корсунь-Шевченківським судом Черкаської області розглядається по суті кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.119 КК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 16 травня 2019 року, близько 22.20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в м. Корсунь-Шевченківський, в районі перехрестя вул. Ярослава Мудрого та вул. Шевченка, на ґрунті миттєво виниклих неприязних відносин, не маючи наміру позбавити життя потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не передбачаючи можливості настання його смерті від вчиненої ним дії, хоча повинен був і міг передбачити, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_7 , який від нанесеного удару не втримався на ногах, впав з положення стоячи з наступним ударом лобною ділянкою голови об тротуарну плитку у результаті чого отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи від 06.06.2019 №05-11-02/98-19, тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: крововиливів під м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку, крововиливів в м`які тканини лобної ділянки справа, забійної рани лобної ділянки справа з садном навколо неї, синця лобної ділянки зліва, крововиливу слизової оболонки нижньої губи зліва, які утворилися за 30 хвилин 2 години до настання смерті, відносно живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя, а в даному випадку спричинили настання смерті.

Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.119 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду від 19.07.2021 року провадження у справі було зупинене у зв`язку з повторним оголошенням обвинуваченого у розшук.

22 грудня 2021 року прокурором до суду було внесене клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
Одночасно прокурором було внесене клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 10.01.2022 надано дозвіл на затримання: ОСОБА_5 з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
10.07.2022 року обвинуваченого ОСОБА_5 органами поліції було затримано у м.Рівне в порядку ст.209 КПК України.
11.07.2022 року обвинувачений ОСОБА_5 під вартою був доставлений у суд для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.
Вказане клопотання обґрунтоване тим, що метою обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду.
Захисник адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що відносно обвинуваченого не діяв ніякий запобіжний захід, злочин, передбачений ч.1 ст.119 КК України є нетяжким.
Обвинувачений підтримав позицію свого захисника. Пояснив, що через відсутність житла у м.Корсуні-Шевченківському вимушений був поїхати у Рівненську область. За адресою по АДРЕСА_2 не проживає із зими 2020 року. На даний час не працює, доходів не має, близьких родичів не має, раніше не судимий.
Вислухавши клопотання щодо обрання запобіжного заходу, думку захисника, обвинуваченого, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною другою вказаної статті визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності.
Тобто, суд повинен розглядати питання, чи тримання особи під вартою є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи, бути достатніми для досягнення цієї цілі.
У зв`язку з викладеним вважаю, що в даному випадку прокурором у суді доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує прокурор та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Так ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, який спричинив загибель людини, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

В судовому засіданні суду не було надано доказів про наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків чи перебування на утриманні осіб, які потребують догляду; не здобуто ніякої інформації про працевлаштування чи стабільного джерела прибутків у обвинуваченого.
Обвинувачений є особою молодого віку, відомості, які вказували б на наявність в останнього хвороби, яка б унеможливила застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу відсутні.
Обвинувачений змінив місце проживання та не повідомив суд про вказану обставину.
За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, приходжу до висновку, що запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання та домашнього арешту не забезпечить запобігання вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення.
Особиста порука також не може бути застосована до обвинуваченого, оскільки до суду не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу.
Обвинувачений неодноразово без поважних причин не з`являвся в судові засідання, у зв`язку з чим до нього здійснювався привід, він оголошувався у розшук та ухвалою суду від 10.01.2022 року надано дозвіл на доставку його у суд під вартою.
Суд вважає, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а тому клопотання прокурора слід задовольнити, у задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого відмовити.
При цьому суд враховує, що обмеження щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачені ч.2 ст.183 КК України, в даному випадку відсутні, оскільки останній, не будучи раніше судимим, але будучи особою, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, перебуваючи на волі тривалий час переховувався від суду.
Разом з тим, суд приймає до уваги, що тримання під вартою не повинно бути занадто довгим, оскільки це може порушувати презумпцію невинуватості.
Європейський суд неодноразово вказував на існування презумпції на користь звільнення особи, друга частина пункту 3 статті 5 Конвенції не дає судовим органам можливості вибору між доставкою обвинуваченого до судді протягом розумного строку або його звільненням до суду (рішення у справі «Алєксандр Макаров проти Росії» від 12.03.2009). До визнання його винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета розглянутого положення полягає в тому, щоб забезпечувати його тимчасове звільнення, як тільки його утримання під вартою перестає бути розумним (рішення у справі «Власов проти Російської Федерації» від 12.06.2008 р.).
Згідно приписів ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
ОСОБА_5 затримано 10.07.2022, тому з вказаного часу слід обраховувати строк тримання під вартою.
Обираючи найсуворіший запобіжний захід суд, керуючись п.2 ч.4 ст.183 КПК України, в даному випадку не визначає альтернативний запобіжний захід у виді застави, оскільки злочином, який інкримінується ОСОБА_5 , спричинено загибель людини.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179-183, 193, 194, 199, 331, 394, 395 КПК України,
Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.
Клопотання прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто по 07 вересня 2022 року включно, про що оголосити йому негайно під розписку.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали суду негайно вручити обвинуваченому після її оголошення.
Ухвала може бути оскарженою до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1