У Х В А Л А
Іменем України

"31" серпня 2022 р. Справа153/490/20

Провадження1-кп/153/34/20-к

Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області у залі судових засідань об`єднані кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000337 від 14.12.2019, №0000119 від 25.05.2020, №0000118 від 25.05.2020, №0000151 від 18.06.2020, №0000109 від 13.05.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України,
та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Ямпільського районного суду Вінницької області перебувають об`єднані в одне провадження матеріали вказаних кримінальних проваджень.
Прокурор звернувся із письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України тобто, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло. ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення злочинів проти власності та злочини проти громадського порядку та моральності (ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України), однак, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив свою протиправну діяльність. Наразі продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання чи домашній арешт, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. У зв`язку із вищевикладеним просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім цього, прокурор звернувся із письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення. Наразі продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор поданні ним клопотання підтримав, просив їх задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив суд змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ризики, зазначені прокурором, нічим не підтверджені, він не збирається впливати на свідків та потерпілих, у нього є постійне місце проживання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , підтримав думку ОСОБА_4 . Вказав, що ризики на які прокурор посилається на даний час відсутні, а також заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 із тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , заперечував проти заявленого прокурором клопотання. Вказав, що обвинувачений вже довгий час перебуває під вартою, він все усвідомив, ризики не підтверджені жодним доказом. Просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотань про зміну запобіжного заходу обвинуваченим із тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вказані ним у клопотаннях ризики за час утримання обвинувачених під вартою не зменшились.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, а також дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.07.2022 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до 04 вересня 2022 року.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Подані прокурором клопотання відповідають вимогамКПК України, клопотання містять достатні дані про наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України, наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотаннях.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа.
Розглядаючи клопотання, які подані як прокурором, так і заявлені стороною захисту, судом враховано дані про особу ОСОБА_4 , який обвинувачується, в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років із конфіскацією майна, та дані про особу ОСОБА_6 який обвинувачується, в тому числі у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років.
Крім того, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 мають слабкі соціальні зв`язки, на що вказує те, що вони не працевлаштовані, не одружені, відомостей про наявність на їх утриманні дітей чи непрацездатних осіб, немає.
Враховуючи стадію судового провадження, суд констатує, що такі обставини у своїй сукупності свідчать про те, що і надалі продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу і його продовження, а саме, що обвинувачені, з огляду на інкриміновані їм кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі зможуть переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, а також доводи захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , про можливість застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки наявність обставин, на які вони покликаються для застосування більш м`якого запобіжного заходу не спростовують та не зменшують ризиків, вказаних у клопотаннях прокурором.
Доказів про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів суду не надано.
Суд вважає, що на момент розгляду кримінального провадження продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, що в свою чергу дає підстави для продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість відсутні підстави для задоволення клопотання сторін захисту про зміну запобіжного заходу.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на строк, що не може перевищувати 60 днів.
Також з урахуванням наведеного, суд має підстави для відмови у задоволенні клопотань, заявлених обвинуваченими ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183-184, 193-194, 196-197, 199, 201, 331, 369-372, 395 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.06.2020 на строк, що не перевищує шістдесяти днів, тобто, до 29 жовтня 2022 року.
Визначити 29 жовтня 2022 року датою закінчення строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .
Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ухвалою слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.05.2020 на строк, що не перевищує шістдесяти днів, тобто, до 29 жовтня 2022 року.
Визначити 29 жовтня 2022 року датою закінчення строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_1