справа № 208/3716/22
№ провадження 1-кс/208/1213/22
УХВАЛА
Іменем України

13 вересня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в №0000550 від 02.08.2022 року за ч.4 ст.186 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який має базову середню освіту, холостого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, особа без реєстрації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 06.07.2022 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
встановив:

Слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000550 від 02.08.2022 за ч.4 ст.186 КК України, у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що в провадженні Заводського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000550 від 02.08.2022, в межах якого в ході досудового розслідування встановлено, що 27.07.2022 приблизно о 22.00 год. ОСОБА_6 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) знаходився біля магазину «Varus», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Тараса Шевченка, буд. 7. Там він побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , який в руках тримав мобільний телефон. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник протиправний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення зазначеного мобільного телефону, належного ОСОБА_7 ..

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX та від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX), продовженого з 05:30 год. 25.05.2022 строком на 90 діб - до 23.08.2022, керуючи корисливим мотивом та корисливою метою, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, перебуваючи в зазначений час в зазначеному місці, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 та застосував відносно останнього психічне насильство з метою придушення волі останнього до супротиву. Так, ОСОБА_6 погрожуючи застосуванням відносно ОСОБА_7 фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито заволодів належним ОСОБА_7 мобільним телефоном. ОСОБА_7 сприйнявши погрози ОСОБА_6 як реальні, віддав ОСОБА_6 свій мобільний телефон «Nomi і5012» ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , ІМЕІ 2) НОМЕР_2 , вартістю 983,00 грн.

Після чого ОСОБА_6 утримуючи викрадене майно при собі залишив місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування надано правову кваліфікацію за ч.4 ст. 186 КК України як такі, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану.

09.09.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яка повністю обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями потерпілого, свідків, протоколами: протоколом огляду предмета, протоколом проведення слідчого експерименту, протоколом пред`явлення особи для впізнання, речовим доказом тощо.

У ході досудового розслідування встановлено всі обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Згідно з п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На підставі вищевикладеного орган досудового розслідування дійшов висновку що чином жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурором та слідчим підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, яка є обгрунтованою на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а саме: протоколів допиту потерпілого, свідків, речовими доказами, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1,3,5, ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор та слідчий зазначили, що іншій більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , та що заявлені ризики передбачені ст.ст. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними. Так як підозра йому пред`явлена за епізодом вчиненим після постановлення Вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.07.2022 року за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України, що свідчить що для себе висновків підозрюваний не зробив, на шлях виправлення не став, та знов підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_6 в ході розгляду клопотання не оспорюючи фактичних даних події визначених у підозрі та клопотанні, пояснив, що він не оспорює фактичні обставини події яка мала місце 27.07.2022 року, потерпілого він не знав до події. Але просить не брати його під варту, врахувати наявність в нього бабусі похилого віку, яка проживає у м. Ужгород. Про те що він знаходиться на іспитовому терміні за Вироком суду від 06.07.2022 року він знав, та йому пояснювали наслідки вчинення під час іспитового строку кримінальних правопорушень. Просить обрати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт за місцем своєї реєстрації.

Захисник, вважав що клопотання не підлягає задоволенню, так як підозрюваний має право на пробачення та розуміння, крім того не з`ясовані на думку захисту всі фактичні обставини події. Також жодного ризику переховування не підтверджено, бо ОСОБА_6 від слідства не ухилявся, а тому вважає можливим обрання відносно підзахисного домашнього арешту, який забезпечить його належну поведінку.

Вислухавши учасників, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 09.09.2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 4 ст.186 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: покази потерпілого викладені у його заяві-повідомленні про скоєний злочин, протоколом допиту потерпілої , протоколом пред`явлення особи для впізнання за якими потерпілий і свідок впізнав особу ОСОБА_6 , як такого що вчинив злочин, протоколами допиту свідків відповіддю ломбарду, інформаційною довідкою щодо наявності засуджень відносно ОСОБА_6 ..

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Так, згідно до вимог ст. 178 КПК України, враховується, що в ході розгляду клопотання, встановлено, що ОСОБА_6 є особою, який знаходиться на іспитовому строку за Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.07.2022 року, тобто має незняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість, та епізод за пред`явленою підозрою припадає на період після постановлення зазначеного Вироку, що свідчить про те, що ОСОБА_6 висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, і після постановлення Вироку суду яким він був звільнений від відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5-ть років, з іспитовим терміном строком на 2 роки, знов підозрюється у вчиненні корисного злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України віднесений до тяжкого злочину, та скоєним із погрозою застосування насильства до потерпілої особи.

Як зазначено самим підозрюваним ОСОБА_6 за місцем проживання він проживає один, родичів у місті не має, є лише бабуся яка живе у м. Житомирі, офіційного місця роботи не має, холостий, дітей не має.

Таким чином слідчим суддею враховується, що будь-яких осіб які б утримували ОСОБА_6 у разі обрання йому домашнього арешту, як заявлено стороною захисту, не має і стороною захисту не заявлено.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення полі від 7 до 10 років, тобто реальне покарання.

Також слідчим суддею враховується розуміння підозрюваним наслідків вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, та факт не оспорення ним вчинення відображеного за підозрою відкритого заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, що свідчить про те, що висновків для себе ОСОБА_6 не зробив, на шлях виправлення не став, є підозрюваним у скоєні корисливого тяжкого злочину майнової направленості, із погрозою застосування насилля до потерпілої особи.

Посилання сторони захисту щодо не доведення прокурором та слідчим заявлених ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваного на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме домашньому арешті, передбачає наявність можливості проживати за певною адресою підозрюваного, але як встановлено під час розгляду клопотання ОСОБА_6 за місцем проживання не зареєстрований, осіб які б заявили намір про його утримання під час перебування на домашньому арешті стороною захисту на зазначено, що виключає необхідність покладення такого обов`язку на осіб, які не надали такої згоди, та що виключає можливість забезпечення перебування підозрюваного на цілодобовому домашньому арешті, що обмежить його у задоволенні своїх життєвих потреб (придбання їжі, ліків, тощо).

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, що підозра стосується періоду після засудження ОСОБА_6 за Вироком суду від 06.07.2022 року за корисні злочини, та наявність підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на підставі чого слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного місця реєстрації, як місця за яким ОСОБА_6 може знаходиться на домашньому арешту, як зазначено вище, жодним чином не обґрунтована, особа яка б взяла на себе зобов`язання щодо утримання підозрюваного під час його перебування на домашньому арешті не зазначена, а також не подано згода такої особи на забезпечення знаходження підозрюваного за певною адресою під іншим запобіжним заходом, в тому числі і у виді домашнього арешту.

Оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 4 ст. 186 КК України, як тяжкого злочину, який скоєно із застосуванням погрози застосування насильства до потерпілої особи, а тому враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, підстав для застосування застави не вбачається.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянин України, особи без реєстрації, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 06.07.2022 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. ст.75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком по 09 листопада 2022 року, включно.

У клопотанні сторони захисту відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1