Справа № 572/2894/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 рокум.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
захисників обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_12 ,
захисника обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Рівне обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001217 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.294, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.342, ч.2 ст.27, ч.4 ст.345 КК України та клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта прокурору, суд -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Рівненського міського суду перебуває кримінальне провадження № 0001217 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.294, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.342, ч.2 ст.27, ч.4 ст.345 КК України.
23 травня 2022 року до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору.
Клопотання мотивоване невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК у частині складення обвинувального акту поза межами строків досудового розслідування, передбачених КПК, а саме 2-х місяців з дня оголошення обвинуваченим підозри. Покликаючись на оголошення підозр обвинуваченим у травні-червні 2018 року, кримінальне провадження, на думку захисника, мало б бути завершене у липні 2018 року, з урахуванням права прокурора області продовжити строк досудового розслідування до 3-х місяців до серпня 2018 року. А продовжити строк понад 3 місяці належить до компетенції слідчого судді. Оскільки, цього дотримано не було, складений обвинувальний акт, на думку захисту, є незаконним.
Крім того, як зазначає захисник, до обов`язків прокурора належало виконати вимоги п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, передбачених ст. 219 КПК України.
Як на самостійну підставу для повернення обвинувального акту, в клопотанні вказано на відсутність обставин, які б доказували ч. 3 ст. 27 КК України створення організованої злочинної групи: попередність її створення, час набуття нею ознак стійкої злочинної групи, моменту утворення як стійкого, тощо. А також і відсутність у обвинувальному акті опису дій кожного обвинуваченого, причинного зв`язку між діями кожного із обвинувачених та шкодою, завданою потерпілим.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання.
Усі обвинувачені та їх захисники заявлене клопотання підтримали та просили задовольнити.
Потерпілі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явились. До початку підготовчого судового засідання через канцелярію суду подали заяви про розгляд даного кримінального провадження без їх участі, показання дані під час досудового розслідування підтримують в повному обсязі.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного:

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Разом з тим п.п.20 п.7 ч.1 ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності 28 лютого 2018 року, ст.ст.294 та 295 КПК України, викладались у новій редакції, в тому числі: ч.3 ст.294 КПК України зазначала, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п.2 абзацу третього ч.1 ст.219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених п.2 та 3 ч.2 ст.219 цього Кодексу:
1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора;
2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора.
Проте, згідно п.4 ч.2. Прикінцеві положення Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року передбачалось, що п.п.11-27, 45 п.7 ч.1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.
З матеріалів кримінального провадження №0001217 від 15 вересня 2016 року, досліджених в межах розгляду цього клопотання, слідує, що відомості до ЄРДР вносились з 15 вересня 2016 року по 18 вересня 2017 року, тобто, до набрання чинності змінами у редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.
Нормами ч.2 та ч.3 ст.294 КПК України у редакції чинній станом на дату внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному провадженні №0001217 до 28 лютого 2018 року передбачалось, якщо досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п.2 ч.1 ст.219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених п.2 та п.3 ч.2 ст.219 цього Кодексу: 1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури; 2) до шести місяців - керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником; 3) до дванадцяти місяців - Генеральним прокурором чи його заступниками.
Строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.
Як вбачається з постанови заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_31 від 05 липня 2018 року, строк досудового розслідування було продовжено до чотирьох місяців, тобто до 10 вересня 2018 року, а постановою заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_31 від 04 вересня 2018 року - до шести місяців, тобто до 10 листопада 2018 року.
Отже, з вищевикладеного суд не вбачає підстав вважати, що обвинувальний акт складений та затверджений прокурором із порушенням строків досудового розслідування, вказаних у ст. 219 КПК України.
Відповідно до загальновизнаного принципу права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині ч. 1 ст.58 Конституції України. Відповідно, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, а саме - до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99).
Водночас, Конституція України у ст. 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, але питання пом`якшення або скасування відповідальності регулюються нормами матеріального права.
При вирішенні питання щодо повернення обвинувального акта прокурору судом встановлено, що відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Підстави для повернення обвинувального акту прокурору визначені в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону.
Статтею 291 КПК України визначено обов`язкові вимоги до змісту та форми обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001217 від 15 вересня 2016 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.294, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.342, ч.2 ст.27, ч.4 ст.345 КК України, складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України.
Підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України немає.
До таких висновків суд дійшов з урахуванням практики Верховного Суду України. Так у постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-238кс16 чітко визначено, що важливим в обвинувальному акті є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Крім того суд вважає, що не є підставою для повернення обвинувального акту з підстав відсутності у ньому ознак вчинення кримінальних правопорушень, саме організованою групою, щодо виду об`єднання, мети його створення і плану злочинної діяльності, тривалості існування, матеріальної бази, кількісного складу, вербування нових членів, структури та ієрархії об`єднання, тощо. З покликанням на практику застосування, викладену у постанові пленуму Верховного суду України №13 від 23 грудня 2005 року Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини вчинені стійкими злочинними об`єднаннями, а відтак і відсутність викладу обставин щодо створення організованої злочинної групи, згідно ч.3 ст.27 КК України. Оскільки, п.5 ч.2 ст.291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Тобто, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення законодавцем віддано на розсуд прокурора.
Згідно ст. 91 КПК України, визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в той же час прокурор, згідно ст. 36 КПК України, будучи самостійним у своїй процесуальній діяльності, сам звертається до суду з обвинувальним актом і, відповідно, сам визначає обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими.
На стадії підготовчого судового провадження суд не може надати оцінку тому, чи вірно встановлено прокурором обставини кримінального правопорушення і, відповідно, суд не може вказати на те, що в обвинувальному акті не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення встановлені прокурором. У підготовчому судовому засіданні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, а також не досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення та інші питання, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки це компетенція суду під час судового розгляду, а завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказані захисником ОСОБА_6 обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту, а тому в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314, 371, 372, 376 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні №0001217 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.294, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.342, ч.2 ст.27, ч.4 ст.345 КК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1