Справа № 304/876/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/41/22 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 07.12.2021.

Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Т.Ремета Ужгородського району Закарпатської області, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою спеціальною освітою, одружена, офіційно не працевлаштована, раніше судима: вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 27.03.2018 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 21.04.2021 засудженій ОСОБА_7 замінено несплачену суму штрафу за вказаним вироком у розмірі 850 грн. покаранням у виді громадських робіт на строк 50 годин, засуджена:
-за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту на строк 01 (один) місяць.
На підставі ст.72 КК України невідбуте покарання за ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 21.04.2021 у виді громадських робіт на строк 50 годин переведено в покарання у виді арешту з розрахунку один день арешту за 8 годин громадських робіт.
На підставі ч.ч.1,4 ст.71 КК України, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 21.04.2021 у виді арешту строком на 01 (один) день, і остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді арешту на строк 01 (один) місяць 01 (один) день.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Згідно вироку ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
07.05.2021 до Перечинського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області надійшла ухвала Перечинського районного суду Закарпатської області від 21.04.2021 про заміну засудженій ОСОБА_7 покарання у виді штрафу покаранням у

-2-

виді громадських робіт на строк 50 (п`ятдесят) годин. Цього ж дня працівниками Перечинського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області відносно засудженої ОСОБА_7 заведено особову справу №12/2021 та направлено відповідні повідомлення до організацій про постановку останньої на облік, при цьому таку було викликано до Перечинського підрозділу пробації для постановки на облік. Однак, у зв`язку з неявкою ОСОБА_7 за викликами до Перечинського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, 29.05.2021 остання була відвідана за її місцем проживання, де таку ознайомлено з порядом та умовами відбування покарання, а також попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання її може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. Також засудженій було роз`яснено, що згідно ст.37 КВК України вона зобов`язана додержуватися встановлених відповідно до закону порядку та умов відбування покарання, про що така особисто підписалася. Крім того засудженій ОСОБА_7 було видано направлення до Тур`я-Реметіської сільської ради, відповідно до якого вона повинна була 02.06.2021 приступити до відбування призначеного покарання. Однак, 07.06.2021 до Перечинського підрозділу пробації з Тур`я-Реметіської сільської ради надійшло повідомлення № 488/02-09 від 03.06.2021 про те, що засуджена ОСОБА_7 з невідомих причин не приступила до відбування призначеного покарання у виді громадських робіт на строк 50 годин. 08.06.2021 з метою встановлення причини неявки ОСОБА_7 для відбування громадських робіт на території Тур`я-Реметіської сільської ради, засуджена була відвідана за її місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 , де в ході бесіди вона пояснила, що не приступила до відбування громадських робіт згідно з направленням від 02.06.2021, оскільки доглядала хвору матір, при цьому підтверджуючу довідку надати не може, так як лікаря не викликала. Цього ж дня засудженій було видано повторне направлення для відбування громадських робіт №39/8/1196-21 від 08.06.2021, відповідно до якого вона повинна була з 14.06.2021 приступити до відбування призначеного покарання. Однак, 17.06.2021 до Перечинського підрозділу пробації з Тур`я-Реметіської сільської ради надійшло повідомлення №488/02-09 від 15.06.2021 про те, що засуджена ОСОБА_7 з невідомих причин не приступила до відбування призначеного покарання у виді громадських робіт на строк 50 годин. Після чого, 05.07.2021 з метою встановлення причини повторної неявки ОСОБА_7 для відбування громадських робіт, остання була відвідана за її місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 , де в ході бесіди пояснила, що 14.06.2021 вона не приступила до відбування громадських робіт через виконання сільськогосподарських робіт за місцем свого проживання, а саме сушила сіно та копала картоплю. ОСОБА_7 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, категорично відмовилася від повторного направлення для відбування громадських робіт, у зв`язку з чим її було повторно ознайомлено з можливими наслідками ухилення від відбування призначеного покарання.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_7 у пред`явленому їй обвинуваченні та кваліфікацію дій останньої, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок його суворості, просить вирок суду в частині призначення покарання змінити та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання. Звертає увагу на те, що у обвинуваченої ОСОБА_7 наявні ряд обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь

-3-

тяжкості вчиненого нею діяння, зокрема: щире каяття та активне сприяння у розкриття кримінального правопорушення, повне визнання вини, позитивна характеристика, відсутність відомостей про перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, відсутність потерпілих, заподіяної шкоди, та обтяжуючих покарання обставин.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченої ОСОБА_7 , неявка якої, з огляду на положення ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченої береться до уваги те, що обвинувачена належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про відкладення її розгляду не подавала, в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченої, апеляційним судом обов`язковість явки обвинуваченої на розгляд справи не визнавалась, під час апеляційного розгляду брав участь адвокат ОСОБА_6 , який подав у інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 апеляційну скаргу, і який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі останньої.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника- адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, промову прокурора про законність і обгрунтованість прийнятого судом рішення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги та позиція сторони захисту свідчать про те, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з огляду на положення ст.404 КПК України, не перевіряється і визнається таким, що відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на вимогах кримінального та кримінального процесуального закону, а також наявних у матеріалах справи доказах.
Апеляційний суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України кваліфіковані правильно.
З огляду на вищенаведене, вирок переглядається у межах апеляційної скарги, тобто в частині призначення покарання.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченій ОСОБА_7 призначено занадто суворе покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні

-4-

реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п.2 вказаної постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.
Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання вимоги вказаних вище статей кримінального кодексу були дотримані, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, пом`якшуючі та обтяжуючі її покарання обставини.
З вироку вбачається, що при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України покарання судом першої інстанції взято те, що передбачене ч.2 ст.389 цього Кодексу кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків; дані про особу обвинуваченої раніше судима, за місцем проживання характеризуються посередньо, неодружена, не має на утриманні дітей чи осіб похилого віку, офіційно не працевлаштована, на обліках в психіатра та нарколога не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_7 обґрунтовано призначено покарання у виді арешту на строк один місяць, яке відповідно до санкції ч.2 ст.389 КК України є наближеним до мінімального.
Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і те, що ОСОБА_7 засуджена згідно вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 27.03.2018 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 21.04.2021 засудженій ОСОБА_7 замінено на покаранням у виді громадських робіт на строк 50 годин.
У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином взяв до уваги, що кримінальний проступок за ч.2 ст.389 КК України обвинувачена ОСОБА_7 вчинила після ухвалення щодо неї вироку від 27.03.2018 й постановлення ухвали Перечинського районного суду Закарпатської області від 21.04.2021 та обґрунтовано застосував положення ч.ч.1,4 ст.71 та ст.72 КК України й призначив обвинуваченій ОСОБА_7 остаточне покарання у виді арешту на строк 01(один) місяць 01(один) день, приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком, при цьому перевівши покарання у виді громадських робіт у арешт.
Призначене обвинуваченій ОСОБА_7 остаточне покарання колегія суддів вважає таким, що відповідає як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_7 кримінально-караних діянь, так і особі обвинуваченої, є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети виховання обвинуваченої у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для пом`якшення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, у тому числі й із застосуванням щодо обвинуваченої ОСОБА_7 положень ст.69 КК України.

-5-

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання не дотримався вимог ч.2 ст.65 КК України, не врахував дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачена ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_7 посередньо характеризується за місцем проживання, зокрема, за час проживання на території Т.Пасіцької сільської ради активної громадської позиції не проявляла, на даний час проживає в АДРЕСА_2 , у громадських місцях за час проживання на території ради поводилася добре, скарг з боку односельчан та сусідів не поступало, тимчасово непрацює.
Із вищенаведених підстав, доводи апеляційної скарги про те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_7 не перебуває, потерпілі та шкода у кримінальному провадженні відсутні, апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не впливають на вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання як за ч.2 ст.389 КК України, так і остаточного із застосуванням положень ч.ч.1,4 ст.71 та ст.72 КК України, і у свою чергу не дають підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання.
При оцінці доводів апеляційної про застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 положень ст.69 КК України, апеляційний суд бере до уваги те, що вказана норма може бути застосована при призначенні обвинуваченій особі покарання за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного. Однак, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом не встановлено достатніх обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що в свою чергу в сукупності з наявними в матеріалах кримінального провадження та наведеними вище відомостями про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , не дає підстав для застосування щодо ОСОБА_7 положень ст.69 КК України.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів констатує, що в матеріалах справи наявні відомості про відсутність у ОСОБА_7 постійного джерела доходу, що в свою чергу ставить під сумнів можливість ОСОБА_7 сплатити в дохід держави грошову суму у виді штрафу та, відповідно, виконати вирок суду, тим більше, що у зв`язку з несплатою обвинуваченою штрафу за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 27.03.2018, таке було замінено на покарання у виді громадських робіт, яке вона також не відбула.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його скасування, у тому числі й із призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Тому, апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними та необґрунтованими, задоволенню не підлягає, а вирок як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни.

-6-

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 07.12.2021 щодо обвинуваченої за ч.2 ст.389 КК України ОСОБА_9 ,-без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: