Справа № 553/2101/22
Провадження № 1-кп/553/339/2022
У Х В А Л А

Іменем України

06.10.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_7 ,обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Ленінського районного суду м. Полтави кримінальне провадження № 0000234 від 14.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 289 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Ленінського районного суду м. Полтави перебуває зазначене кримінальне провадження.
До початку розгляду справи по суті, потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення Просив стягнути з кожного з відповідачів 250000 грн.матеріальної шкоди та 2000000 грн.моральної шкоди.
Прокурор просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення та закриття провадження немає, проти прийняття до розгляду цивільного позову не заперечує..
Обвинувачені та їх захисник не заперечували проти призначення судового розгляду та прийняття до розгляду цивільного позову
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками та перевіривши його на відповідність вимогам КПК України, дійшов висновку про призначення кримінального провадження до судового розгляду, враховуючи, що справа підсудна Ленінському районному суду м.Полтави, підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Є достатні правові підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.
Кримінальне провадження здійснювати суддею одноособово, судове засідання здійснювати відкрито. Особами, які братимуть участь у судовому розгляді, є прокурор, обвинувачені,захисник потерпілий та його представник.
Відповідно до ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Згідно ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 128 КПК України.
Враховуючи вимоги ст. 128 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для прийняття до розгляду цивільного позову в частині позовних вимог до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Щодо прийняття позову в частині позовних вимог до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,суд вважає необхідним відмовити, оскільки ОСОБА_11 не є обвинуваченим в цьому кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор також заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, оскільки строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, продовжений ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.08.2022 в межах строку досудового розслідування, закінчується 10 жовтня 2022 року, а завершити судовий розгляд по даному кримінальному провадженню до закінчення дії попередньої ухвали неможливо.

З клопотання прокурора вбачається, що ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, із застосуванням зброї та у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого.

В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий зазначає, що є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватись від органів досудового слідства, а в подальшому від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, а також покарання, яке передбачене законом; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи те, що на теперішній час проводяться заходи, направлені на встановлення інших речових доказів, об`єктів судових експертиз тощо; 3) може незаконного впливати на свідків, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання; 4) може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вказані ризики були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту під час досудового розслідування, на теперішній час не зменшились та продовжують існувати. Так, приймаючи до уваги дані щодо особи обвинуваченого, у тому числі, що ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків не має, вбачається ризик можливого переховування від органів досудового розслідування або суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись на свободі, може незаконно впливати на потерпілого, оскільки йому достовірно відомо про його місце проживання та з метою уникнення від кримінальної відповідальності може шляхом залякування змусити потерпілого та свідків змінити свої покази. Також обвинувачений ОСОБА_7 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи те, що на теперішній час не встановлено всіх обставин вчинення злочину та зібрані не всі можливі докази, в тому числі речові. Окрім іншого, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, вчинив тяжкий злочин із застосуванням насильства стосовно людини та може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення проти власності небезпечним для життя та здоров`я способом.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений, заперечували проти задоволення клопотання прокурора,просили змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, розглянувши клопотання, дійшов такого.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.08.2022, ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.10.2022 (включно).
При вирішенні питання щодо доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

обвинуваченому ОСОБА_7 , суд дійшов висновку, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу під час досудового розслідування, на даний час не зменшилися, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, відповідальність за яке передбачена у вигляді позбавлення волі до 5 років, що згідно ст. 12 КК України вважається нетяжким злочином та за ч.3 ст.289 передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років позбавлення волі, що згідно ст. 12 КК України вважається тяжким злочином, у зв`язку з чим обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд вважає, що на даний час, будь-яким іншим чином запобігти зазначеним ризикам, неможливо.

Разом з тим, суд вважає, що прокурором не доведено ризики, передбачені п.2, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки вказані ризики існували під час досудового розслідування, яке на даний час завершене.
З урахуванням наведеного ,суд вважає,що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 саме такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт, на цій стадії кримінального провадження, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому суд вбачає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 домашній арешт в певний час доби, строком на 2 місяці.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому
ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, оскільки строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, продовжений ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.08.2022 в межах строку досудового розслідування, закінчується 10 жовтня 2022 року, а завершити судовий розгляд по даному кримінальному провадженню до закінчення дії попередньої ухвали неможливо.
З клопотання прокурора вбачається, що ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, із застосуванням зброї та у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого.

В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий зазначає, що є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватись від органів досудового слідства, а в подальшому від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, а також покарання, яке передбачене законом; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи те, що на теперішній час проводяться заходи, направлені на встановлення інших речових доказів, об`єктів судових експертиз тощо; 3) може незаконного впливати на свідків, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання; 4) може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вказані ризики були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту під час досудового розслідування, на теперішній час не зменшились та продовжують існувати. Так, приймаючи до уваги дані щодо особи обвинуваченого, у тому числі, що ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, стійких соціальних зв`язків не має, вбачається ризик можливого переховування від органів досудового розслідування або суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Також, обвинувачений ОСОБА_9 , знаходячись на свободі, може незаконно впливати на потерпілого, оскільки йому достовірно відомо про його місце проживання та з метою уникнення від кримінальної відповідальності може шляхом залякування змусити потерпілого та свідків змінити свої покази. Крім того, оскільки у кримінальному провадженні на цей час усі свідки вчинення кримінального правопорушення не встановлені та не допитані, вбачається ризик незаконного впливу ОСОБА_9 на свідків у цьому кримінальному провадженні. Також обвинувачуваний ОСОБА_9 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи те, що на теперішній час не досліджувались докази. Окрім іншого, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, вчинив тяжкий злочин із застосуванням насильства стосовно людини та може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення проти власності небезпечним для життя та здоров`я способом.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений, заперечували проти задоволення клопотання прокурора,просили змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, розглянувши клопотання, дійшов такого.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11.08.2022, ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.10.2022 (включно).
При вирішенні питання щодо доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_9 , суд дійшов висновку, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу під час досудового розслідування, на даний час не зменшилися, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі до 5 років, що згідно ст. 12 КК України вважається нетяжким злочином та за ч.3 ст.289 передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років позбавлення волі, що згідно ст. 12 КК України вважається тяжким злочином, у зв`язку з чим обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд вважає, що на даний час, будь-яким іншим чином запобігти зазначеним ризикам, неможливо.

Разом з тим, суд вважає, що прокурором не доведено ризики, передбачені п.2, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки вказані ризики існували під час досудового розслідування, яке на даний час завершене.
Суд вважає,що , застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 саме такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт, на цій стадії кримінального провадження, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому суд вбачає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 домашній арешт в певний час доби, строком на 2 місяці.

Прокурором в судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, оскільки строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, продовжений ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.08.2022 в межах строку досудового розслідування, закінчується 10 жовтня 2022 року, а завершити судовий розгляд по даному кримінальному провадженню до закінчення дії попередньої ухвали неможливо.
З клопотання прокурора вбачається, що ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, із застосуванням зброї.

В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий зазначає, що є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватись від органів досудового слідства, а в подальшому від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, а також покарання, яке передбачене законом; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи те, що на теперішній час проводяться заходи, направлені на встановлення інших речових доказів, об`єктів судових експертиз тощо; 3) може незаконного впливати на свідків, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання; 4) може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вказані ризики були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту під час досудового розслідування, на теперішній час не зменшились та продовжують існувати. Так, приймаючи до уваги дані щодо особи обвинуваченого, у тому числі, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, стійких соціальних зв`язків не має, вбачається ризик можливого переховування від органів досудового розслідування або суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Також, обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись на свободі, може незаконно впливати на потерпілого, оскільки йому достовірно відомо про його місце проживання та з метою уникнення від кримінальної відповідальності може шляхом залякування змусити потерпілого та свідків змінити свої покази. Крім того, оскільки у кримінальному провадженні на цей час усі свідки вчинення кримінального правопорушення не встановлені та не допитані, вбачається ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків у цьому кримінальному провадженні. Також обвинувачений ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи те, що на теперішній час не встановлено всіх обставин вчинення злочину та зібрані не всі можливі докази, в тому числі речові. Окрім іншого, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, вчинив тяжкий злочин із застосуванням насильства стосовно людини та може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення проти власності небезпечним для життя та здоров`я способом.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений, просила змінити запобіжний захід у виді домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, розглянувши клопотання, дійшов такого.
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 11.08.2022, ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. в межах строку досудового розслідування, тобто до 10.010.2022 (включно).
При вирішенні питання щодо доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 , суд дійшов висновку, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу під час досудового розслідування, на даний час не зменшилися, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі до 5 років, що згідно ст. 12 КК України вважається нетяжким злочином, у зв`язку з чим обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд вважає, що на даний час, будь-яким іншим чином запобігти зазначеним ризикам, неможливо.

Разом з тим, суд вважає, що прокурором не доведено ризики, передбачені п.2, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки вказані ризики існували під час досудового розслідування, яке на даний час завершене.
Суд вважає,що застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 саме такого виду запобіжного заходу, як домашній арешт, на цій стадії кримінального провадження, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому суд вбачає за доцільне

Суд при вирішенні питання щодо доцільності застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби, вислухавши думку сторін кримінального провадження, оцінивши суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, вважає, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти ризикам, раніше врахованим судом під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу і які на даний час не зникли, будь-яких відомостей та доказів щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого його перебування під домашнім арештом, суду не надано, тому суд вбачає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 домашній арешт в певний час доби, строком на 2 місяці.

З вказаних підстав, суд відхиляє твердження захисника обвинуваченого щодо можливості зміни запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби на особисте зобов`язання та зазначає, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, а тому дієво забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на цій стадії кримінального провадження може лише запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 27, 61,62,128,176-178, 181,194, 196, 315, 371, 372, 376,392 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Призначити кримінальне провадження до судового розгляду на 12 жовтня 2022 року о 10 год 00 хв.
Прийняти цивільний позов ОСОБА_4 в частині позовних вимог до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Визнати ОСОБА_4 цивільним позивачем ,а ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 -цивільними відповідачами у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 289 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
У прийнятті цивільного позова ОСОБА_4 в частині позовних вимог до ОСОБА_11 -відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 146 , ч.3 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме: в період часу з 21.00 години до 07.00 години наступного дня за місцем його реєстрації та фактичного місця мешкання, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 , на два місяці, тобто по 06.12.2022.
Продовжити покладення на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступних обов`язків: прибувати до Ленінського районного суду м. Полтави за першою вимогою; у період часу з 21.00 години до 07.00 годин наступного дня не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ;не виїжджати за межі Харківської області без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця реєстрації та фактичного проживання.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.
Продовжити застосування до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 146 , ч.3 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме: в період часу з 21.00 години до 07.00 години наступного дня за місцем його реєстрації та фактичного місця мешкання, а саме: за адресою: АДРЕСА_2 , на два місяці, тобто по 06.12.2022.
Продовжити покладення на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступних обов`язків: прибувати до Ленінського районного суду м. Полтави за першою вимогою; у період часу з 21.00 години до 07.00 години наступного дня не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 ; не виїжджати за межі Харківської області без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця реєстрації та фактичного проживання.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , задовольнити.
Продовжити застосування до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого за ч.2 ст. 146 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме: в період часу з 21.00 години до 07.00 години наступного дня за місцем його реєстрації та фактичного місця мешкання, а саме: за адресою: АДРЕСА_3 , на два місяці, тобто по 06.12.2022.
Продовжити покладення на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступних обов`язків:прибувати до Ленінського районного суду м. Полтави за першою вимогою;у період часу з 21.00 години до 07.00 години наступного дня не залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 ; не виїжджати за межі Харківської області без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця реєстрації та фактичного проживання.
Ухвала щодо продовження застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали в частині продовження дії запобіжного заходу до 06.12.2022 (включно).
Ознайомити та вручити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 під розписку копію ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Копію ухвали про продовження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до відділу поліції Головного управління національної поліції України в Харківській області за місцем проживання обвинувачених.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .Ухвала окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.
Суддя ОСОБА_1