В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке 13.09.2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001084 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руські Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше у порядку ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2019 року працівниками сектору реагування патрульної поліції № 4 Ужгородського районного відділення Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а саме: інспектором сектору реагування патрульної поліції № 4 ОСОБА_6 та поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 ОСОБА_7 , відповідно до розроблених маршрутів та графіку чергування, затверджених начальником Ужгородського районного відділення Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України ОСОБА_8 , здійснювалося патрулювання та нагляд за дорожнім рухом в Ужгородському районі Закарпатській області.

Близько 02 години 10 хвилин 13 вересня 2019 року на автомобільному шляху національного значення «Львів - Самбір - Ужгород» за адресою: Ужгородський район, село Нижнє Солотвино, вулиця Головна, навпроти будинку 5, у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ОСОБА_6 , керуючись вимогами статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинив транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » під керуванням громадянина ОСОБА_4 .

На вимогу ОСОБА_6 пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, водій ОСОБА_4 повідомив про відсутність посвідчення водія, виданого на його ім`я, а пред`явив лише свідоцтво про реєстрацію зазначеного вище транспортного засобу, розуміючи при цьому, що допустив порушення підпункту «а» пункту 2.1. Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Під час з`ясування інспектором ОСОБА_6 причини порушення правил дорожнього руху встановлено, що ОСОБА_4 керував вищевказаним транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Через декілька хвилин, приблизно о 02 години 18 хвилин, за адресою, вказаною вище, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 126 КУпАП України (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами) та статтею 130 КУпАП України (керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції), розраховуючи на можливість нескладання інспектором ОСОБА_6 щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, тобто невчинення дії з використанням влади, під час розмови, шляхом відкритого простягнення правої руки, надав ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 200 гривень, а саме купюру номіналом 200 гривень з серійними номером «МА 3041553».

Тобто ОСОБА_4 надав неправомірну вигоду, достовірно розуміючи, що ОСОБА_6 є службовою особою Національної поліції України та відповідно до посадової інструкції наділений повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на це, інспектор ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 , що він вчиняє кримінальне правопорушення, однак останній продовжував наполягати на отриманні запропонованих ним грошових коштів, після чого поклав в багажне відділення службового транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «Шкода», моделі «Рапід», із державним номерним знаком « НОМЕР_2 », вказані вище грошові кошти, тобто надав неправомірну вигоду.

Згодом ОСОБА_6 відмовився від отримання згаданих грошових коштів та згідно з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» поінформував про подію, що мала місце, через гарячу лінію «102» органи Національної поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто у наданні неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.09.2019 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 та призначити останньому визначену в угоді міру покарання.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити.

Заслухавши сторони, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, суд доходить до наступного висновку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе виним, згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину. Він розуміє права, визначені п.п. 1, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Угода не суперечить вимогам КК та КПК України, а тому, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна. Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Із змісту угоди слідує, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження, обвинувачений у повному обсязі обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчинених діяннях.

Також, сторонами визначено узгоджене ними покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст обвинуваченому, яких роз`яснено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена і його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто дає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд призначає узгоджене сторонами вид і міру покарання, відповідно до угоди про визнання винуватості від 27 вересня 2019 року.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314,369,370,373,374,376,473,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 вересня 2019 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001084 від 13.09.2019 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, і призначити йому покарання виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот ) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;

Речові докази:

- одну купюру номіналом 200 гривень з серійним номером «МА 3041553», яку упаковано у паперовий конверт та направлену для зберігання до АБ «Укргазбанк», м. Ужгород, вул. Швабська, 70 конфіскувати в дохід держави.

Судові витрати по справі відсутні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорення встановлених досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1