Вирок
Іменем України

25.10.2022 року Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2022 року за № 0000278, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Франківського районного суду м. Львова від 26.08.2021 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Франківського районного суду м. Львова від 26.08.2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. В подальшому 07.12.2021 року в приміщенні Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 належним чином ознайомлено з порядком та умовами виконання покарання у виді громадських робіт, попереджено про кримінальну відповідальність у випадку ухилення від виконання покарання, а також вручено направлення для виконання покарання на об`єктах, підпорядкованих ЛКП «Магістральне», що в м. Львові по вул. Наукова, 32а. Однак, в період часу з 08.12.2021 року по теперішній час ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від виконання покарання у виді громадських робіт, без поважних причин до вказаного комунального підприємства не прибув, громадські роботи не виконував, чим ухилився від виконання покарання у виді 100 годин громадських робіт, визначених вироком Франківського районного суду м. Львова.
Таким чином, ОСОБА_3 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України надійшов до суду 26.08.2022 р.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, тобто в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали досудового розслідування № 0000278, в яких наявні документи, що засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, зокрема, протокол допиту підозрюваного від 18.08.2022 року (кримінальне провадження, а.с.81-83).
Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяв та клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, а саме ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відсутні.
Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 нейтрально характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, водночас з 2021 року є підобліковим у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, раніше судимий, нове кримінальне правопорушення вчинив, ігноруючи свій обов`язок, як засудженого, виконати вирок Франківського районного суду м. Львова від 26.08.2021 року, яким його засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до покарання у виді 100 (ста двадцяти) годин громадських робіт, та бере до уваги спосіб життя, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме його класифікацію за ст. 12 КК України як кримінального проступку, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, а саме умисел обвинуваченого на невиконання призначеного йому судом покарання у виді громадських робіт, нехтування своїми обов`язками як засудженого, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення неправомірних дій і вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 389 КК України у виді арешту.
З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та злочинів.
При цьому суд враховує, що відповідно до положень ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. У даному випадку, будучи засудженим вироком Франківського районного суду м. Львова від 26.08.2021 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 призначене йому за вказаним вироком суду покарання до цього часу не відбув і до відбуття такого умисно не приступав. А тому, суд вважає за необхідне при визначенні остаточного покарання до покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 за цим вироком, повністю приєднати невідбуте останнім покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 26.08.2021 року у виді громадських робіт із застосуванням правил складання покарань, визначених п.4 ч.1 ст.72 КК України, відповідно до яких одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Таким чином, за вказаними правилами складання покарань невідбуте ОСОБА_3 покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт підлягає приєднанню до покарання за новим вироком, визначеним у виді арешту, як арешт на строк 12 (дванадцять) днів.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
У справі відсутні процесуальні витрати та речові докази.
Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_3 покарання за новим вироком, приєднати повністю невідбуту ним частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 26.08.2021 року у справі №465/6135/21 у виді громадських робіт на строк 100 (сто годин), які відповідно до положень п.4 ч.1 ст.72 КК України підлягають переведенню в арешт строком на 12 (дванадцять) днів із розрахунку, що одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці 12 (дванадцять) днів.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1