ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1609/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/46/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 вересня 2021 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою міськрайонного суду на 60 днів продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на недоведеність існування у даному провадженні зазначених прокурором ризиків, просила ухвалу міськрайонного суду скасувати та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

Наголошувала на тому, що сама по собі тяжкість скоєного злочину не може бути підставою для застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу, а тому, враховуючи що ОСОБА_6 не має на меті переховуватись від суду, оскільки частково визнає свою вину у скоєнні інкримінованого злочину, має міцні соціальні зв`язки, до взяття під варту не офіційно був працевлаштований та має постійне місце проживання, до останнього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, а ніж тримання під вартою.

Прокурор про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про бажання та намір приймати участь в апеляційному розгляді не заявляв. Захисник та обвинувачений не заперечували проти апеляційного розгляду за відсутності прокурора, а отже суд не мав перешкод для апеляційного розгляду провадження.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню

З наданих матеріалів справи вбачається, що на розгляді в Мелітопольському міськрайонному суді перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні передбаченого ч.2 ст.289 КК злочину, що полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції задовольнив заявлене в судовому засіданні клопотання прокурора, та продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою посилаючись на існування таких ризиків, як: переховування від суду,незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинення нового кримінального правопорушення.

Колегія суддів зазначені висновки суду вважає обґрунтованими, та погоджується з ними з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими у кримінальному провадженні.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 будучи особою раніше судимою за незаконне заволодіння транспортним засобом, знову обвинувачується у скоєнні аналогічного злочину, який у відповідності до положень ст.12 КК віднесено до категорії тяжких, а ймовірне покарання передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Зазначене є достатнім для висновку, що опинившись на свободі ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість ймовірного покарання, що може бути призначено у разі визнання його винуватим, з метою уникнення такого, може переховуватись від суду.

Крім того, істотне значення при продовженні строку тримання обвинуваченого під вартою має та обставина, що розгляд даного кримінального провадження по суті триває, а відтак, враховуючи, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, колегія суддів доходить висновку, що перебуваючи на волі обвинувачений, з метою викривлення фактичних обставин справи, може вчинити певні дії за для впливу на потерпілого та свідків, чиї покази мають істотне значення для встановлення істини у справі.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 не має постійного місця працевлаштування, а відтак і регулярного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, осіб на утриманні, до кримінальної відповідальності притягається не вперше, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, в минулому відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак знову обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного кримінального правопорушення, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та його стійку схильність до вчинення нових злочинів.
Зазначені обставини в сукупності дають підстави вважати, що існування визначених прокурором у клопотанні ризиків є виправданим, а висновки районного суду з цього приводу вірними та обґрунтованими.

А тому, зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати на волі.

Отже, з огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, його характеру та тяжкість, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, районний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Часткове визнання обвинуваченим своєї вини, наявність у нього постійного місця проживання, на що посилалася захисник в апеляційній скарзі, за встановлених у даному провадженні обставин не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 . Ці обставини не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання та гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується заперечень захисника про те, що сама по собі тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину не є достатньою підставою для продовження строку тримання його під вартою, то колегія суддів зауважує, що підставою для продовження строку тримання останнього під вартою стала не лише тяжкість злочину, в якому він обвинувачується, а сукупність усіх встановлених у даній справі обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

Отже колегія суддів, дослідивши всі доводи апеляційної скарги, матеріали провадження, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б зумовлювали безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 06.10.2021 Справа № 937/46/21