Номер провадження: 11-кп/813/2216/21
Номер справи місцевого суду: 498/268/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
22.10.2021 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 про застосування відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України запобіжного заходу у вигляді застави,

встановив:

Вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції від 12.10.2021 відмовлено в задоволенні клопотання прокурора щодо обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді застави, визначивши її у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 681000 гривень та у разі її внесення, покладено на ОСОБА_4 обов`язки: з`являтися за кожною вимогою до суду або прокурора; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на 2 місяці, тобто до 12 грудня 2021 року включно.

Захисником ОСОБА_3 19.10.2021 через подана апеляційна скарга на зазначену ухвалу суду 1-ої інстанції, в якій він не погоджуючись з розміром застосованої відносно ОСОБА_4 застави, просить зміни даний запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до постановленого рішення Конституційним судом України 13.06.2019 року по справі №3-208/2018(2402/18) №4-р/2019, за конституційною скаргою ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

У своєму рішенні Конституційний Суд дійшов висновку, що положення частини другої статті 392 Кодексу в частині неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не гарантують особі ефективної реалізації її конституційного права на судовий захист, не відповідають критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), не забезпечують справедливого балансу інтересів особи та суспільства.

Конституційний Суд України вважає, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.

Окрім того, Законом №1027-IX від 02.12.2020 доповнено ч. 2 ст. 392 КПК України, відповідно до якої, ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Тобто, на законодавчому рівні врегульоване питання щодо ухвал суду першої інстанції, які підлягають оскарженню під час вирішення питання щодо застосування (зміни, продовження запобіжного заходу) та такі рішення суду першої інстанції стосуються лише обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до апеляційної скарги та оскаржуваної ухвали встановлено, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до резолютивної частини ухвали суду, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість оскаржуваною ухвалою від 12.10.2021 прокурору було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора та застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави.

Тобто, в даному випадку під час судового засідання обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, не продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та не змінювався інший запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а до нього був застосований запобіжний у вигляді застави.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 392 КПК України та вищевказане рішення Конституційного Суду України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі захисник оскаржує ухвалу, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, то вважаю, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 та повернути її останньому.

Керуючись статтями 5, 24, 315, 331, 370, 392, 399, 419, 532 КПК України, суддя - доповідач,

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 про застосування відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України запобіжного заходу у вигляді застави - відмовити.

Копію ухвали, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами направити захиснику ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2