Справа № 466/6246/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/911/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2021 року, -

за участю прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6

встановила:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Мотивуючи своє рішення, суддя суду першої інстанції, зокрема, вказав, що судом встановлено, що у ОСОБА_6 це п`ята судимість, раніше його було звільнено на підставі ЗУ «Про амністію», однак після звільнення з місць позбавлення волі він на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти нові умисні злочини. Тому, наявність у засудженого ОСОБА_6 чотирьох заохочень на думку суду не свідчить про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання. При цьому, судом зазначено, що адміністрація державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» не надала достатніх доказів того, що ОСОБА_6 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.
На дану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить переглянути справу та застосувати до нього, передбачену законом пільгу по ст.. 81 КК України, вважає, що цілком довів своє виправлення. Зазначає, що з рішенням суду першої інстанції не погоджується. Вказує, що судом не взято до уваги, що він твердо став на шлях виправлення, своєю працею та поведінкою заробив заохочення.
Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора про безпідставність апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув певну частину призначеного строку покарання.
Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що за час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 характеризується наступним чином: перебуваючи під вартою в УВП №19 м. Львова з 23.04.2018р. порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією УВП №19 не заохочувався.
У Личаківську виправну колонію (№30) засуджений ОСОБА_6 прибув 12.12.2018 року. З січня 2019 по червень 2020 був працевлаштований пекарем.
За час відбування покарання в установі допустив два порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи п`ять разів заохочувався. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими.
На переконання колегії суддів, приймаючи рішення суд першої інстанції підставно врахував, що у ОСОБА_6 це п`ята судимість, раніше його було звільнено на підставі ЗУ «Про амністію», однак після звільнення з місць позбавлення волі він на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти нові умисні злочини.
На переконання колегії суддів, сумлінна поведінка і ставлення до праці, є обов`язком засудженого, і в даному конкретному випадку недостатнім підтвердженням можливості продовження процесу виправлення за умови застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегіясуддів,

постановила:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та спостережної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4