Справа №463/9390/21
Провадження №1-кс/463/5308/21
У Х В А Л А

25 серпня 2021 року м. Львів

Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.07.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000414 від 07.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.07.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000414 від 07.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України. Просить вказану постанову скасувати.
Скаргу мотивує тим, що за його заявою до ЄРДР внесено інформацію про вчинення кримінального правопорушення. Оскаржувана постанова від 28.07.2021 про відмову у визнанні його потерпілим, винесена без врахування обставин, наведених заявником на предмет заподіяння йому шкоди. Тому вважає постанову такою, що винесена передчасно і просить її скасувати.
Скаржник до судового засідання подав заяву про розгляду скарги у його відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі та просить задоволити.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, з врахуванням клопотання скаржника, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Представник суб`єкта оскарження - відділу дізнання Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, письмових заперечень на скаргу на адресу суду не скерував. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Враховуючи, що матеріали кримінального провадження дізнавачем не надано, розгляд скарги проводиться на підставі поданих до скарги документів.
З матеріалів скарги вбачається, що 07.09.2020 до ЄРДР за № 0000414 внесено інформацію за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.
Оскаржуваною постановою дізнавача від 28.07.2021 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0000414 від 07.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.384 КК України. Дізнавачем зазначено, що норми кримінально-процесуального закону передбачають випадки, коли заявник по кримінальному провадженню не набуває статусу потерпілого. Одним із таких випадків, є неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. В той же час, склад завідомо неправдивого показання свідка чи потерпілого, є формальним.
Встановивши обставини та мотиви винесення оскаржуваної постанови приходжу до наступного висновку.
Злочин, що передбачено ст. 384 Кримінального кодексу України за конструкцією об`єктивної сторони належить до злочинів з формальним складом. Це випливає з того, що законодавець під час конструювання диспозиції статті обмежився вказівкою лише на суспільно небезпечне діяння як загальну обов`язкову ознаку об`єктивної сторони злочину без посилання на наслідки й причинний зв`язок. Тут наслідки прямо не вказуються у статті, але мається на увазі, що вони завжди або дуже часто виникають у разі скоєння відповідного діяння.

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).
З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.
В постанові дізнавача від 28.07.2021 року відсутні мотиви такої відмови, з підстав встановлення відсутності заподіяної шкоди заявнику даним кримінальним діянням.
За відсутності матеріалів кримінального провадження, неможливо встановити, які саме обставини досліджуються. В постанові про це не відображено як і не зазначено, чи проведено слідчі дії, та які саме, на предмет перевірки заподіяння заявнику шкоди. Також не можливо встановити чи враховані всі обставин, наведені заявником на предмет заподіяння шкоди. Натомість, слідчий обмежується лише констатацією ст. 55 КПК України.
Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить належних мотивів прийнятого рішення, не відповідає вимогам процесуального закону, тому підлягає до скасування.
Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.
Постанову дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 28.07.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000414 від 07.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1