Провадження № 1-кп/760/1817/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2022 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0002706 від 01.10.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,
захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. В ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд, розглядаючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, виходить з такого.

Згідно вимог ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 зазначила, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до обвинуваченого ОСОБА_3 , не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема, можливості ухилятися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на учасників провадження, а також просила врахувати дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тяжкість та обставини скоєного ним злочину.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вказали на необхідність зміни останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, обґрунтовуючи яке вказали на відсутність та недоведеність ризиків, що можуть вплинути на хід судового розгляду, вчинення злочину у в`язку зі збігом тяжких життєвих обставин, міцні соціальні зв`язки та відсутність претензій з боку потерпілої.

Аналізуючи доводи, наведені та обґрунтовані у судовому засіданні, суд вважає, що прокурором доведені обставини, які свідчать, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу, не зменшились і продовжують існувати на даній стадії кримінального провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, що є особливо тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, та підтверджується матеріалами, які надішли до суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. При цьому, тримання особи під вартою може відбуватися лише на підставі відповідного рішення компетентного суду.

Суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , особу обвинуваченого, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави суду вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, негативно впливати на учасників провадження, за для уникнення чи пом`якшення відповідальності, так як раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, крім необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, суд також приймає до уваги репутацію обвинуваченого, відсутність у нього соціальних зв`язків, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, а також ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, докази винуватості в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду.

Захисником та обвинуваченим, не дивлячись на задовільні характеристики останнього, не доведено, що відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду кримінального провадження тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 18.03.2022 року включно.

Підстав для визначення розміру застави, відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає, так як інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 331 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Продовжити строк дії, обраного ОСОБА_3 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.03.2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити начальникові ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 18.03.2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення, а обвинуваченим, в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1