Справа № 183/6062/21
№ 1-кп/183/1267/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000066 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, з середньою технічною освітою, працюючого водієм АТ «Злагода» с. Герасимівка, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.02.2011 року Новомосковським міськрайонним судомДніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із зарахуванням тримання під вартою з 04 по 12.08.2010 року;
- 10.05.2011 року Новомосковським міськрайонним судомДніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано не відбутий строк 2 роки 1 місяць за вироком від 14.02.2011 року до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі, із зарахуванням тримання під вартою з 18.01.2011 року по 10.05.2011 року. Звільнений 23.04.2013 року з П`ятихатської ВК Дніпропетровської області № 122 умовно-достроково на не відбутий строк10 місяців 3 дні;
- 22.07.2014 року Новомосковським міськрайонним судомДніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 76 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном 1 рік;
- 12.04.2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано 1 рік за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 22.07.2014 року до відбуття 4 роки позбавлення волі. Звільнений 05.06.2020 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

24 червня 2021 року приблизно о 00 годині 00 хвилин ОСОБА_5 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , та в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на здійснення крадіжки з території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
Цього ж дня, а саме 24 червня 2021 року приблизно о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через хвіртку проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав металеву лебідку на 200 кг, вартістю 840 грн., що належить ОСОБА_4 .
Після цього, ОСОБА_5 з викраденим майном місце скоєння злочину залишав та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 840 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також показав, що викрадену лебідку здав до пункту прийому металобрухту, а отримані кошти витратив на власні потреби. Більше йому доповнити нічого, оскільки всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Пообіцяв потерпілому, що відшкодує йому шкоду, але двома частинами. У скоєному щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 24 червня 2021 зранку він помітив відсутність лебідки, після чого пішов до пункту прийому металобрухту підозрюючи, що лебідку могли туди здати. Але її там не було. Через деякий час йому зателефонували з пункту прийому металобрухту і повідомили, що щойно здали подібну лебідку. Після цього він викупив свою лебідку і написав заяву до поліції. Також доповнив, що обвинувачений йому шкоду не відшкодував, але пообіцяв її виплатити частинами.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше сховище, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин. Крім того, судом враховується, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення. За місцем мешкання останній характеризується негативно. Суд також бере до уваги думку потерпілого, який просив призначити покарання обвинуваченому виключно у виді позбавлення волі.

Водночас, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, пообіцяв потерпілому, що відшкодує йому шкоду, але частинами, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Тому, з урахуванням особливостей даного кримінального правопорушення таобставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, та відсутності обставин, які обтяжують його, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на певний строк, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 2059,32 грн. (висновок експерта за результатами проведення комплексної судової товарознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи № 3761/3762-21 від 13.08.2021 року).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на два роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: ручну металеву лебідку на 200 кг, яка передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити за належністю потерпілому ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2059 гривні 32 копійки.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1