ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2816/21 Справа № 216/4183/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № № 0001249, 0000557 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 01.04.2020 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробувальним, з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України,
за участю в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені ухвалою суду та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 12 листопада 2021 року та відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що доцільно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися.
Суд врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину та кримінального проступку. Згідно даних, що характеризують його особу, обвинувачений хоча і проживає за місцем реєстрації, проте офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного офіційного джерела прибутку, крім того не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не має утриманців, а отже й не має достатньо міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, разом із цим обвинувачений раніше судимий за вчинення злочину проти власності. Крім того, обвинувачений під час розгляду кримінального провадження ухилявся від суду, оголошувався у розшук, при цьому в цей час знаходився за межами України, що підтверджується медичною документацією, а саме знаходився в м. Москва Російської Федерації, де мешкають знайомі обвинуваченого, які надавали раніше йому притулок, що вказує на наявність ризиків, як вчинення нових кримінальних правопорушень, так і ухилення обвинуваченого від правосуддя, а також на те, що іншими більш м`якими запобіжними заходами забезпечити явку обвинуваченого до суду неможливо.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема ризики зазначені в ухвалі не доведені. На думку захисника, ризик впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні не підтверджений, оскільки обвинувачений не проживає поряд потерпілим та свідками та останні вже допитані в суді. Посилається на те, що суддя сам ініціював питання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, проте в резолютивній частині зазначив про задоволення клопотання прокурора, однак жодного клопотання прокурор не заявляв. Вважає, що головуючий суддя є упередженим, оскільки не надавав копії технічної фіксації судових засідань без сплати судового збору.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього нічний домашній арешт. Зазначає, що він не переховувався від суду, оскільки потрапив у аварію, а потім самостійно з`явився до суду, має інвалідність та не може отримувати належну медичну допомогу в умовах слідчого ізолятора. Має батьків похилого віку, з якими проживає його неповнолітній син, які потребують його допомоги та підтримки.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та захисник підтримали апеляційні скарги та з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити.
Прокурор про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не подавав, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області є кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за №0001249 від 25.06.2018, №0000557 від 25.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищезазначені ризики, для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.
Суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність, зазначених ризиків, передбачених п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Так, головуючий суддя обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, перебував у розшуку, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, у зв`язку з чим такі висновки суду є обґрунтованими, а продовження строку тримання обвинуваченого під вартою за таких умов є доцільним.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено усне клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд самостійно ініціював питання про продовження строку тримання під вартою.
Так, суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника про те, що прокурор має завчасно, відповідно до положень пункту 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення», подати письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.
В той же час, частина 3 статті 331 КПК України, зобов`язує суд незалежно від наявності клопотань розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Також, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Разом з цим, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 , які відносяться до умисного тяжкого злочину та кримінального проступку, та відповідно наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що обвинувачений хоча і проживає за місцем реєстрації, проте офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного офіційного джерела прибутку, крім того не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не має утриманців, а отже й не має достатньо міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, разом із цим обвинувачений раніше судимий за вчинення злочину проти власності, крім того, обвинувачений під час розгляду кримінального провадження ухилявся від суду, оголошувався у розшук, при цьому в цей час знаходився за межами України, що підтверджується медичною документацією, а саме знаходився в м. Москва Російської Федерації, де мешкають знайомі обвинуваченого, які надавали раніше йому притулок, й дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою й відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи сторони захисту, що відсутні докази того, що ОСОБА_7 може впливати на потерпілу та свідків по кримінальному провадженню, суд вважає об`єктивно безпідставними, оскільки цей ризик не був предметом дослідження судом першої інстанції і такого ризику в ухвалі суду не встановлено.
Твердження обвинуваченого про те, що він потребує лікування, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, окрім того матеріали провадження не містять відомостей щодо неможливості перебування ОСОБА_7 під вартою.
Наявність тих обставин, що обвинувачений має батьків похилого віку, неповнолітнього сина, які потребують допомоги обвинуваченого, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, апеляційний суд зауважує, що наведені обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки такі обставини існували і в період вчинення інкримінованого злочину.
Доводи апеляційної скарги захисника про умисне не надання судом копії технічної фіксації судових засідань, суд апеляційної інстанції вважає неприйнятними. В матеріалах справи міститься відповідь на заяву захисника про надання копій технічної фіксації після сплати судового збору, а незгода захисника з таким рішенням ґрунтується на власному хибному тлумаченні положень Закону України «Про судовий збір» і не свідчить про упередженість складу суду. Крім того, такі твердження захисника є нерелевантними до вирішення судом питання доцільності продовження запобіжного заходу.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Істотних порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 331, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4