Справа № 353/438/21
Провадження № 1-кп/353/94/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачкримінальне провадження № 0000012від 25.01.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з неповною середньою освітою, учня 10 А класу Обертинського ліцею, неодруженого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Коломия Івано-Франківської області, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, непрацюючого, з неповною середньою освітою, учня Державного навчального закладу «Коршівський професійний аграрний ліцей», неодруженого, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

18.01.2021 року приблизно о 23 год. 30 хв. неповнолітній ОСОБА_4 разом з неповнолітнім ОСОБА_6 зайшли до житлового будинку, де проживає ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_3 , щоб щедрувати.

Перебуваючи у кімнаті житлового будинку ОСОБА_10 , неповнолітній ОСОБА_6 побачив у серванті у скляному стакані грошові кошти у сумі 4000 гривень і в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення вказаних грошових коштів. Тоді ОСОБА_6 вступив у злочинну змову щодо таємного викрадення грошей із ОСОБА_4 .

Після цього ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , з метою недопущення їх викриття та затримання потерпілим, стояв біля ОСОБА_10 та відволікав його розмовою, а ОСОБА_6 ,з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до серванту, звідки таємно викрав грошові кошти у сумі 4000 гривень.

Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з викраденим місце вчинення злочину покинули та розпорядилась викраденими грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 4000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю та беззастережно, не заперечив та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного, вказавши на те, що він разом з ОСОБА_6 дійсно 18.01.2021 року ввечері зайшли до житлового будинку, де проживає ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_3 , щоб щедрувати. Перебуваючи у кімнаті житлового будинку ОСОБА_10 , ОСОБА_6 побачив у серванті у скляному стакані грошові кошти у сумі 4000 гривень, сказав про це йому і вони разом домовились про крадіжку цих грошей. Щоб крадіжки грошей не побачив потерпілий, він стояв біля ОСОБА_10 та відволікав його розмовою. Він виключив світло, а ОСОБА_6 підійшов до серванту, звідки викрав грошові кошти у сумі 4000 гривень. З викраденими грошима вони вийшли з будинку, розділили їх між собою по 2000 гривень кожному та витратили їх на власні потреби.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю та беззастережно, та дав аналогічні покази, які дав ОСОБА_4 , повністю ствердив факт таємного викрадення чужого майна (крадіжки), за попередньою змовою групою осіб, яке мало місце 18.01.2021 року приблизно о 23 год. 30 хв., у житловому будинку ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_3 .

У вчиненому ОСОБА_4 та ОСОБА_6 щиро розкаюються, дуже шкодують, що так сталось, потерпілому повністю відшкодували завдані кримінальним правопорушенням збитки, останній не має до них претензій матеріального та морального характеру, розуміють, що вчинили неправильно, просили вибачення у потерпілого, запевняють суд, що більше такого не повториться, просять суд передати їх під нагляд матерям.

Законний представник ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 є її рідним сином. На даний час його поведінка значно змінилася на краще, він став чемніший, слухняніший, навчається в 10 А класі Обертинського ліцею. Вона провела з ним виховну роботу, він усвідомив протиправність своєї поведінки, щиро розкаявся у вчиненому, обіцяв, що більше такого вчиняти не буде. Вважає, що її син такі дії у майбутньому уже не допустить, так як усвідомив вчинене.
Законний представник ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 є її рідним сином. На даний час його поведінка та характер значно змінилися на краще. ОСОБА_6 навчається в Державному навчальному закладі «Коршівський професійний аграрний ліцей», почав краще вчитися, став слухняніший, добрішим, чуйнішим, вона має вплив на сина, являється авторитетом для нього. ОСОБА_6 ніяких правопорушень більш не вчиняв. Вона посилила контроль за поведінкою сина, провела з ним виховну роботу, він усвідомив протиправність своєї поведінки, щиро розкаявся у вчиненому, обіцяв, що більше такого вчиняти не буде. Вважає, що її син такі дії у майбутньому уже не допустить, так як усвідомив вчинене.
Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Безпосередньо дослідивши докази, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена повністю зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, які отримані в порядку, встановленому КПК України, а саме:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушеннята іншу подію від 25.01.2021 року, згідно якого підтверджено факт звернення ОСОБА_10 до поліції з усною заявою про вчинення крадіжки грошових коштів в сумі 4000 гривень з кімнати житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_3 , яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Тлумацького відділення поліції 25.01.2021 року за № 209 (а.с. 167);

- даними протоколу огляду місця події від 25.01.2021 року та фотоілюстрації до нього, відповідно до яких за письмовою згодою ОСОБА_10 (а.с. 168) в присутності двох понятих був проведений огляд господарства, з якого було вчинено крадіжку, яке знаходиться по АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_10 . При огляді скляного стакана, який знаходився в серванті кімнати № 1, виявлено та вилучено два сліди пальців рук, які поміщено у паперовий конверт. Два сліди пальців рук, які виявлено та вилучено із внутрішньої сторони скляної вставки лівої дверки серванту, також поміщено у окремий паперовий конверт (а.с. 169-178);
- даними висновку експерта № СЕ-19/109-21/3056-Д від 25.03.2021 року за наслідками проведення судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6. (дактилоскопічні дослідження), відповідно до якого сліди пальців рук максимальними розмірами 24х15 мм. та 20х14 мм., виявлені та вилучені із внутрішньої сторони скляної вставки лівої дверки дерев`яного серванта під час проведення огляду місця події у приміщенні житлового будинку, що поАДРЕСА_3 , за матеріалами кримінального провадження № 0000012, придатні для ідентифікації особи. Сліди пальців рук максимальними розмірами 24х15 мм. та 20х14 мм., які виявлено та вилучено із внутрішньої сторони скляної вставки лівої дверки дерев`яного серванта, залишені відповідно великим та вказівним пальцями правої руки ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 181-187);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.05.2021 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких 12.05.2021 року підозрюваний ОСОБА_4 відтворив та показав обставини вчинення крадіжки грошових коштів у сумі 4000 гривень, яка мала місце 18.01.2021 року поАДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_10 (а.с. 190-196);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12.05.2021 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких 12.05.2021 року підозрюваний ОСОБА_6 відтворив та показав обставини вчинення крадіжки грошових коштів у сумі 4000 гривень, яка мала місце 18.01.2021 року поАДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_10 (а.с. 197-204);

- даними постанови про визнання речовими доказами та долучення їх до справи від 26.01.2021 року, відповідно до якої два сліди пальців рук, які поміщено у паперовий конверт,вилучених під час проведення огляду місця події 25.01.2021 року у приміщенні житлового будинкуОСОБА_10 , що знаходиться поАДРЕСА_3 , визнано речовими доказамипо даному кримінальному провадженні (а.с. 205);
- оглянутими в судовому засіданні речовими доказами, які виявлено та вилучено із внутрішньої сторони скляної вставки лівої дверки дерев`яного серванта під час проведення огляду місця події 25.01.2021 року по факту крадіжки з приміщення житлового будинкуОСОБА_10 , що знаходиться поАДРЕСА_3 , а саме двома слідами пальців рук максимальними розмірами 24х15 мм. та 20х14 мм. (а.с.188).

Зазначені докази по кримінальному провадженні зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є належними та допустимими, та такими, що в своїй сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченими діяння, інкримінованого їм стороною обвинувачення.
Згідно приписів ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як Джерело права. А відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_6 знайшла поза розумним сумнівом своє підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке вчинили ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , є нетяжким злочином.

Суд враховує дані про особу винних, а саме те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебувають, а також не перебувають на обліку в службі у справах дітей Обертинської селищної ради, негативно ставляться до вчиненого. ОСОБА_4 на даний час навчається в 10 А класі Обертинського ліцею, позитивно характеризується за місцем проживання та посередньо характеризується за місцем навчання, ОСОБА_6 - навчається в Державному навчальному закладі «Коршівський професійний аграрний ліцей», позитивно характеризується за місцем проживання та навчання. Крім того, відповідно до ст. 103 КК України, при призначенні покарання неповнолітнім обвинуваченим суд також враховує умови їх життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості осіб неповнолітніх, які проживають разом з матерями. ОСОБА_4 виховується у неповній сім`ї, має добрий фізичний розвиток, до навчання ставиться байдуже, нейтрально, потребує постійного контролю з боку батьків і вчителів, за характером різкий, емоційний, на даний час взаємини з однолітками стали менш напружені та менш конфліктні. Батьки ОСОБА_6 розлучені, його батько дитиною майже не цікавиться. За час навчання ОСОБА_6 зарекомендував себе як учень з середнім рівнем знань, працелюбний, дружелюбний, ввічливий і тактовний з старшими, без поважних причин уроки не пропускає, може працювати в колективі і з колективом, мати приділяє належну увагу вихованню сина. З часу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стали на шлях виправлення, учні старанніше готуються до уроків, не запізнюються на заняття, у стосунках із товаришами стали толерантнішими, письмових скарг на них до виконкому Обертинської селищної ради не надходило (а.с. 206-222).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, суд визнає їх щире каяття, визнання вини, вчинення кримінального правопорушення неповнолітніми, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, від вчиненого кримінального правопорушення тяжких наслідків не наступило, обвинувачені шкодують про вчинене, просили вибачення у потерпілого та те, що останній не має до них претензій матеріального та морального характеру, не наполягає на суворому покаранні.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Крім цього, з досудових доповідей, складених Івано-Франківським районним сектором № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 20.12.2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , вбачається середній рівень ймовірності вчинення ними повторного кримінального правопорушення та можливість їх виправлення без ізоляції від суспільства. Для мінімізації ризику вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченимиОСОБА_4 та ОСОБА_6 , потрібно проводити соціально-виховні заходи з ними, інтенсивний нагляд з боку їх батьків, ювенальної превенції, служби у справах дітей, необхідність дотримуватись ними прийнятих норм поведінки в суспільстві та закінчення ними навчального закладу і здобуття освіти (а.с. 154-155, 158-159).

В судовому засіданні законні представники неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтримали клопотання про звільнення їх неповнолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від покарання, подані ними через канцелярію Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, та просили суд застосувати до їх синів примусові заходи виховного характеру, а семе передати відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під їх нагляд, зазначивши, що зможуть в повній мірі забезпечити позитивний виховний вплив на них та постійний контроль за їх поведінкою. ОСОБА_8 підтвердила в судовому засіданні добровільність своєї згоди на передачу їй під нагляд неповнолітнього сина ОСОБА_4 , а ОСОБА_9 підтвердила в судовому засіданні добровільність своєї згоди на передачу їй під нагляд неповнолітнього сина ОСОБА_6 .
Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судовому засіданні також підтримали клопотання про звільнення від покарання неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі їх під нагляд їх матерям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , подані ними через канцелярію Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, просили суд їх задовольнити.
Неповнолітні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали клопотання законних представників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та захисників адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , просили суд їх задовольнити.ОСОБА_4 та ОСОБА_6 висловили суду запевнення у тому, що не будуть у майбутньому вчиняти кримінальних правопорушень, оскільки усвідомили протиправність своїх дій та зробили для себе належні висновки, щиро розкаялися у скоєному.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи доведеною вину неповнолітніх обвинуваченихОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, пропонував суду визнати їх винуватими та на підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити їх від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітніх під нагляд матерям відповідно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строком на один рік. Стягнути з законних представників неповнолітніх обвинувачених процесуальні витрати за проведення експертизи. Питання речових доказів просив вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_10 подав заяву, в якій зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має, оскільки завдана шкода відшкодована ними в повному обсязі. Вказав, що не заперечує щодо звільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від покарання без визначення його виду і розміру та застосування до них судом примусових заходів виховного характеру, а саме у виді передачі обвинувачених під нагляд законних представників.

Вирішуючи питання про можливість звільнення неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від покарання із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. При цьому, строк нагляду, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватися, не менш одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним, але не довше, ніж до досягнення особою повноліття.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не потребують застосування покарання і на підставі ст. 105 КК України підлягають звільненню від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачених п. 3 ч. 2 цієї статті, у виді передачі неповнолітніх під нагляд матерям відповідно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строком на один рік, оскільки вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на синів та постійний контроль за їх поведінкою і це, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним, достатнім і найбільш ефективним для їх виправлення та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд зазначає, що рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. Системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч. ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного санкцією статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому.
Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинувачених винуватими у вчиненому кримінальному правопорушенні та на підставі ст. 105 КК України звільняє їх від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Питання речових доказів та витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

На підставі наведеного, керуючись ст. 105 КК України, ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 395, 484, 485 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Неповнолітнього ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити його від покарання без визначення його виду і розміру.

На підставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , строком на 1 (Один) рік.

Неповнолітнього ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити його від покарання без визначення його виду і розміру.

На підставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_3 , строком на 1 (Один) рік.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню: два сліди пальців рук, які упаковано у спеціальний пакет № 3680389, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави 1961 (Одна тисяча дев`ятсот шістдесят один) грн. 40 коп. процесуальних витрат за проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/109-21/3056-Д від 25.03.2021 року в рівних частинах, тобто з кожного по 980 (Дев`ятсот вісімдесят) грн. 70 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_11