Справа № 448/277/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/922/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 04.08.2021 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мостиська, Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 296 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 КК України та частиною 2 статті 296 КК України і призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.122 КК України - 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі;

- за ч.2 ст.296 КК України - 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців обмеження волі.

Згідно із вимогами ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.296 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців обмеження волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , до набранням вироком законної сили ухвалено не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області, - 1532 (однієї тисячі п`ятсот тридцять дві) гривні 15 коп. заподіяної внаслідок кримінальних правопорушень шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку суду, 30.12.2017 року близько 19:00-20:00 год., ОСОБА_7 , і особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи на автобусній зупинці, що в м.Мостиська, вул.Шевченка, 145, Львівської області, запропонували ОСОБА_9 , підвезти такого до центральної частини м.Мостиська, на що такий погодився. Доїхавши до центральної частини міста автомобіль не зупинився, а продовжив свій рух в напрямку вул.Я.Мудрого, тоді ОСОБА_9 , звернувся до ОСОБА_7 , та попросив зупинити автомобіль, на що останній відповів, що вони завезли додому ОСОБА_7 .

Перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_7 , особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, із хуліганських спонукань, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, виказуючи зневагу до існуючих норм поведінки у суспільстві та моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, реалізуючи свій злочинний намір на грубе порушення громадського порядку, демонструючи зверхність, вседозволеність та явну неповагу до суспільства, під час виникнення конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , на прохання останнього, подав відрізок полімерної труби, якою ОСОБА_7 безпричинно почав наносити удари по різних ділянках тіла ОСОБА_9 . Надалі, ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, силою вивели ОСОБА_9 , на подвір`я, де особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за вказівкою ОСОБА_7 , взяв лопату і вони подались вглиб господарства, наголошуючи при цьому, що вчинять розправу над ОСОБА_9 . В подальшому ОСОБА_7 звернувся до особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та наказав останньому нанести ОСОБА_9 , удар лопатою по голові. Тоді особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, безпричинно наніс ОСОБА_9 , один удар лопатою по голові ззаду. ОСОБА_9 почав просити особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_7 , щоб останні припинили свої протиправні дії та відпустили його. На слова та прохання ОСОБА_9 , вказані особи не реагували, а продовжували свої протиправні дії. Вказані хуліганські дії тривали впродовж тривалого часу (більше однієї години), та супроводжувалась нанесенням потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень в різні ділянки тіла.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, потерпілий ОСОБА_9 , отримав численні тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох ран на голові, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; синців та саден на тулубі та кінцівках, крововиливу на слизовій верхньої губи, рани на долонній поверхні правої кисті, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Він же, 30.12.2017 року, близько 21:00 год., знаходячись на території господарства, за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час вчинення разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, хуліганських дій відносно ОСОБА_9 , діючи умисно, маючи прямий умисел на заподіяння ОСОБА_9 , тілесного ушкодження середньої тяжкості, наніс ОСОБА_9 один удар ногою по кисті лівої руки, внаслідок чого такий відчув різку біль у місці нанесення удару. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому фаланги першого пальця лівої кисті, який відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 05.07.2021 року виділені в окреме провадження матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Не погоджуючись із даним вироком, обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить, вирок Мостиського районного суду Львівської області від 04 серпня 2021 року щодо нього в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покласти наступні обов`язки, передбачені пунктами 1. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачений зазначає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції допущено невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого.

Зазначає, що до нього можливим є застосування положень ст.. ст.. 75, 76 КК України. Суд першої інстанції у вироку не навів переконливих мотивів на підтвердження прийнятого рішення про неможливість виправлення обвинуваченого в умовах застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, тобто щодо можливості виправлення без ізоляції від суспільства.

Суд першої інстанції фактично не надав належної оцінки ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, обставинам його вчинення, аналізу особи-винного, мою поведінку після вчиненого злочину, тощо. Судом першої інстанції не достатньо врахована особа обвинуваченого, який у вчиненому щиро розкаявся, на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні обіцяв виправитись і в подальшому вести законослухняний спосіб життя.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 296 КК України за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Щодо призначеного судом покарання ОСОБА_7 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 ч. 1 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, конкретні обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані обставини не дають можливість застосувати до обвинуваченого покарання із застосуванням ст. 75,76 КК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для зміни покарання колегія суддів не вбачає. Доводи обвинуваченого щодо необґрунтованості призначення покарання у вигляді обмеження волі є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного перегляду спрви.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли потягнути за собою скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405,407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Мостиського районного суду Львівської області від 04.08.2021 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 296 КК України без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4