Справа № 939/2393/21
УХВАЛА

Іменем України

18 жовтня 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001444 від 20 липня 2021 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, непрацюючого, з вищою освітою, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2021 року з Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області до Бородянського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

За ухвалою судді від 11 жовтня 2021 року підготовче судове засідання було призначено на 18 жовтня 2021 року на 14 годину 15 хвилин.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 20 липня 2021 року близько 14 години, будучи в стані алкогольного сп`яніння перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де в одній з кімнат побачив свою співмешканку ОСОБА_7 , яка вступила в статевий зв`язок з ОСОБА_8 .. В цей час у ОСОБА_4 на ґрунті ревнощів, які супроводжувалися почуттям незадоволеності та злості, виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .. Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , перебуваючи в тому ж місці, в той же час, в стані алкогольного сп`яніння, взяв в руку ніж, який знаходився на кухні та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо допускаючи та бажаючи настання смерті ОСОБА_8 , цілеспрямовано та умисно наніс останньому один удар ножем в область грудної клітини, де знаходяться життєво-важливі органи, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення лівої половини грудної клітки, гемоторакс зліва, виконавши таким чином усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду від 21 липня 2021 року ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області строк дії запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_4 продовжено до 20 жовтня 2021 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків (враховуючи також, що безпосередній свідок проживає за однією адресою з обвинуваченим), а тому менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, і є достатні підстави для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи тим, що не збирається нікуди тікати, після вчиненого не тікав, до затримання працював в охороні, має вади здоров`я.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію обвинуваченого, зазначила також, що відсутні підстави вважати, що існують ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений працює, має сім`ю, та зареєстроване місце проживання.

Представник потерпілого, адвокат ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримала.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, його захисника, представника потерпілого, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Тимошенко проти України" вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 25 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів".

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах двох місяців.

Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 16 грудня 2021 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий-суддяОСОБА_9