Справа № 953/2853/21
н/п 1-кс/953/8937/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2021 р. Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000252 від 22.08.2018 за ознаками ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
16.09.2021 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000252 від 22.08.2018 за ознаками ч.4 ст.190 КК України.
В обґрунтування скарги посилається на те, що у провадженні слідчого ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження №0000252 від 22.08.2018 за ознаками ч.4 ст.190 КК України, за заявою ОСОБА_4 . Оскаржувану постанову заявник отримав лише після ознайомлення з матеріалами справи та просить суд її скасувати. Вказує, що висновки слідчого у постанові про закриття провадження не відповідають дійсності, оскільки кримінальне провадження було закрито без проведення об*активних процесуальних (слідчих) дій, направлених на встановлення обставин даного кримінального правопорушення, без виконання вказівок прокурора після скасування попередньої постанови про закриття провадження.

В судове засідання заявник не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, надав матеріали кримінального провадження для вивчення.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження №0000252 від 22.08.2018 за ознаками ч.4 ст.190 КК України за заявою ОСОБА_4

28.07.2021 року слідчим ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000252 від 22.08.2018, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, ч.1 п.1 ст. 49 КК України.

Слідчий суддя, аналізуючи подану заявником скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження враховує наступне.

Статтею 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення, слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Нормами ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя вважає, що скаржником не порушено строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, оскільки спірна постанова отримана скаржником після ознайомлення з матеріалами, а до суду скаржник з даною скаргою звернувся 16.09.2021 року, тобто в межах передбаченого законом десятиденного строку з моменту отримання спірної постанови.

Також, слідчим суддею встановлено, що 22.08.2018 року було відкрито кримінальне провадженні за ч.4 ст. 190 КК України та внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252.

За представленими матеріалами, постановою слідчого від 28.07.2021 року кримінальне провадження за №0000252. було закрито, яке і є предметом даного оскарження.

В ч. 5 ст. 38 КПК України зазначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, а у ст. 9 КПК України закріплено положення про те, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 40 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим при винесенні постанови від 28.07.2021 року не виконані вимоги чинного законодавства щодо з*ясування повних обставин, які підлягають з*ясуванню для повного, всебічного та неупередженого розгляду справи. Так, слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про проведення слідчим будь-яких процесуальних (слідчих ) дій по даному провадженню після скасування постанови прокурором 05.03.2021 року.

Таким чином, дослідивши всі ці обставини і матеріали кримінального провадження, які надані до слідчого судді, приходжу до висновку, що постанова від 28.07.2021 року про закриття провадження винесена передчасно, без з*ясування всіх обставин, а тому підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні слідчому слід виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, і в залежності від встановленого прийняти обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Керуючись ст.ст. 303 - 307, 309, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000252 від 22.08.2018 за ознаками ч.4 ст.190 КК України - задовольнити.
Постанову слідчого відділу ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 28 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000252 від 22.08.2018 - скасувати.
Продовжити досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000252 від 22.08.2018.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1