Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кс/758/4576/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року Подільський районний суд міста Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001600 від 03.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майнові права інтелектуальної власності MIKARNIAL LTD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрована відповідно до законодавства Республіки Кіпр, адреса: Спироу Кипріаноу, 61, СК ХАУС, 4003, Лімассол, Кіпр (СУ).

Клопотання обґрунтовано тим, що MEDOLIV TRADE INC (номер компанії 773123S) є акціонером компанії, що зареєстрована за законодавством Кіпру MIKARNIAL LTD, реєстраційний номер НОМЕР_1 (частка акцій складає 30,86%).

Засновниками MIKARNIAL LTD є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зокрема одним із директорів є ОСОБА_8 .

MIKARNIAL LTD є засновником ТОВ «ФІНАРТ КАПІТАЛ ІНВЕСТ» з розміром внеску до статутного капіталу 2 567 350,00 грн., який складає 100% статутного капіталу Товариства.

Також встановлено, що керівництву ТОВ «ФІНАРТ КАПІТАЛ ІНВЕСТ» стало відомо, що 10.09.2021, ОСОБА_10 одноособово, без отримання згоди від інших засновників MIKARNIAL LTD, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , без проведення загальних зборів учасників MIKARNIAL LTD, здійснив відчуження ТОВ «ФІНАРТ КАПІТАЛ ІНВЕСТ», засновником якого було MIKARNIAL LTD.

08.09.2021 ОСОБА_10 , будучи директором MIKARNIAL LTD, уклав договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі розміром в 100 % ТОВ «ФІНАРТ КАПІТАЛ ІНВЕСТ», внаслідок чого відбулась зміна засновника ТОВ «ФІНАРТ КАПІТАЛ ІНВЕСТ» з MIKARNIAL LTD на ТАТХРАХ ДЖЕНЕРАЛ ТРЕЙДІНГ, кінцевий бенефіціарний власник Тіз Ян Леон Р, та 10.09.2021 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було здійснено зміну керівника ТОВ «ФІНАРТ КАПІТАЛ ІНВЕСТ», з ОСОБА_15 на ОСОБА_16 .

Внаслідок протиправних незаконних дій зі сторони ОСОБА_10 , ТОВ «ФІНАРТ КАПІТАЛ ІНВЕСТ» завдано збитків у вигляді привласнення необоротних активів балансовою вартістю на загальну суму 588 280,18 грн.

Даний правочин з укладення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі з розміром в 100 % ТОВ «ФІНАРТ КАПІТАЛ ІНВЕСТ» було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 , яка здійснює свою професійну діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в ході досудового розслідування були допитані засновники MIKARNIAL LTD ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та представник за довіреністю MEDOLIV TRADE INC ОСОБА_20 , які в свою чергу підтвердили обставини, що вказані в заяві про вчинення кримінального правопорушення та підтвердили, що жоден з засновників не підписував документи, щодо продажу своєї частки капіталу, загальних зборів товариства не було.

Окрім того, адвокатами АО «АКСІС» було направлено адвокатський запит до компанії MIKARNIAL LTD з приводу правомірності дій ОСОБА_10 щодо одноособового прийняття рішення по відчуженню ТОВ «ФІНАРТ КАПІТАЛ ІНВЕСТ» третім особам.

Так, 20 вересня 2021 року було отримано відповідь, в якій вказано, що ОСОБА_10 як і жоден інший директор не має такого права щодо того, щоб одноособово приймати рішення щодо відчуження товариства на користь третіх осіб, оскільки необхідно отримувати погодження на продаж від усіх акціонерів товариства, що має бути підтверджено відповідним рішення учасників товариства.

Крім того, MIKARNIAL LTD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрована відповідно до законодавства Республіки Кіпр, адреса: АДРЕСА_2 ), володіє майновим правом на об`єкти інтелектуальної власності, а саме:

- майновим правом інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг «DIVAN.TV», на який видано свідоцтво на знак для товарів і послуг № 141000 від 09.02.2011;

- майновим правом інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг «DIVAN.TV», на який видано свідоцтво на знак для товарів і послуг № 182790 від 27.09.2012;

- майновим правом інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг «TVPAD», на який видано свідоцтво на знак для товарів і послуг № 196342 від 27.09.2012;

- майновим правом інтелектуальної власності на знак для товарів та послуг «DIVAN.TV», на який видано свідоцтво на знак для товарів і послуг № 264251 від 13.11.2017;

- майновим правом інтелектуальної власності на корисну модель «Система автоматизованого надання в користування відеоконтенту та іншої цифрової інформації», на який видано свідоцтво на корисну модель № 68169 від 12.03.2012;

- майновим правом інтелектуальної власності на твір «Програмне забезпечення D1TV OTT Middleware» згідно авторського договору № 1 від 25.10.2012 про передачу (відчуження) виключних майнових прав на комп`ютерну програму, зареєстрованого в Державному реєстрі договорів, які стосуються права автора на твір за № 2147.

На підставі вищевикладеного, з метою недопущення незаконного використання майнових прав MIKARNIAL LTD невстановленими особами та з метою належного зберігання речових доказів слідчий просив клопотання задовольнити.

Так, на думку слідчого з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі, відчуження, є всі підстави для звернення із клопотанням про накладення арешту на відповідне майно.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з підстав, які у ньому зазначені.

Вивчивши клопотання та документи додані до клопотання суд прийшов до наступного висновку.

Станом на час розгляду клопотання про арешт майна в суді, до суду не надано відомостей стосовно особи до якої висунуто підозру.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 статті 173 КПК України).

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Зважаючи на те, що до клопотання слідчого надана недостатня кількість доказів правомірності накладення арешту, суд не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства від не вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001600 від 03.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1