Єдиний унікальний номер 341/1860/21
Номер провадження 1-кп/341/241/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянув у підготовчому засіданні клопотання прокурора Галицького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 серпня 2021 року під № 0000093 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Войнилів, Івано-Франківська область, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, безробітний, судимий:

-16 березня 2012 року Вишгородським районним судом Київської області за частиною 3 статті 187, частиною 2 статті 190, частиною 3 статті 289, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 263 КК України, із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років, з конфіскацією майна. Звільнений 15 березня 2018 року, з врахуванням частини 5 статті 72 КК України, у зв`язку з відбуттям терміну покарання;

- стосовно якого 12.07.2021 надіслано до Оболонського районного суду міста Києва обвинувальний акт у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27, частиною 5 статті 185, частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 361-1, частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 361, частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 209 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 155 Кримінального кодексу України,

встановив:
29.09.2021 із Галицького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 155 КК України. Згідно з указаним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні повнолітньою особою дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з використанням геніталій.

Ухвалою суду від 29.09.2021 у вказаному провадженні призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 30.09.2021 відмовлено у затверджені угоди про примирення.

Прокурор у підготовчому засіданні заявив клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк обраного обвинуваченому запобіжного заходу закінчується 01.10.2021. Розгляд справи перебуває на початковій стадії та відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України просить обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення застави, про що подав письмове клопотання.

Посилається на ті обставини, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до нетяжких злочинів, за який законом передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, та наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу просить врахувати, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілу, свідків, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вважає, що на цей час ті ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу слідчим суддею у виді тримання під вартою не зникли та не зменшились.

У підготовчому засіданні прокурор клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав. Зазначив, що потерпіла є малолітньою особою і через свою психологічну особливість може піддатись впливу обвинуваченого та змінити свої покази, що призведе до уникнення від кримінальної відповідальності останнього. Водночас зазначив, що на досудовому слідстві ОСОБА_4 вину не визнав та відмовився від надання показань відповідно до статті 63 Конституції України. Також вважає, що у цьому кримінальному провадженні, відсутні підстави для обрання альтернативного запобіжного заходу у виді застави, оскільки обвинувачений при вчиненні з потерпілою дій сексуального характеру, будучи повнолітньою особою чинив психологічний тиск (насильство) на потерпілу.

Законний представник потерпілої покладається на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили, просив обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначив, що реально жодний з перерахованих прокурором ризиків не існують, просив у випадку обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, призначити заставу. Зіслався на стан здоров`я та необхідність проведення оперативного втручання.
Захисник щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, обрання такого запобіжного заходу вважає необгрунтованим та суворим, оскільки обвинувачений повністю визнає вину, щиро розкаявся у вчиненому, що свідчить про те, що він не буде впливати на учасників судового провадження та перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином. Просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Водночас зазначив, що у разі прийняття судом рішення про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить застосувати заставу у розмірі від одного до двадцяти мінімумів для працездатних осіб.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, тому суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується. При цьому судом установлено, що ОСОБА_4 є особою раніше судимою, ніде не працює, щодо якого 12.07.2021 надіслано до Оболонського районного суду міста Києва обвинувальний акт, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27, частиною 5 статті 185, частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 361-1, частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 361, частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 209 КК України.

Неповнолітня потерпіла та свідки на цій стадії кримінального провадження не допитані.

Надаючи правову оцінку клопотанню прокурора, дослідженим матеріалам кримінального провадження та установленим обставинам, суд виходить з такого.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки
Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , обґрунтованість повідомленої підозри, яка підтверджена визнанням вини з боку обвинуваченого, негативну історію обвинуваченого, а також стан здоров`я обвинуваченого.

Під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Зокрема, відповідно до пункту 5 частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання суд установив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні інкримінованих за ч. 1 ст. 155 КК України дій, зокрема у період дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту (березень-травень 2021 року), застосованого ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09.03.2021.

Крім того, потерпіла є родичкою обвинуваченого та неповнолітньою особою, а сам обвинувачений зареєстрований за однією із законним представником потерпілої адресою, що може сприяти негативному впливі ОСОБА_4 на потерпілу.

Таким чином, вищевикладене підтверджує наявність ризиків, передбачених пунктами 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Виходячи з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів та що метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не вбачає на цей час підстав для зміни запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на цій стадії судового розгляду та тяжкості можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини, основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень Європейського Суду з прав людини «Прокопенко проти України» та «Лабітта проти Італії», суд вважає, що є наявність у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Таким чином, з врахуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, виникла необхідність у застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України на думку суду, не може запобігти зазначеним ризикам.

Як установлено судом, ухвалою слідчого судді від 06.08.2021 щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчується 01.10.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування на цей час не змінилися, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, що унеможливлює застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, суд бере до уваги те, що в обвинуваченого є наявність непогашеної судимості за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 16.03.2012 за частиною 3 статті 187, частиною 2 статті 190, частиною 3 статті 289, частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 263 КК України, до Оболонського районного суду міста Києва стосовно нього направлено обвинувальний акт кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 27, частиною 5 статті 185, частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 361-1, частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 361, частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 209 КК України, а також вчинення інкримінованих дій за частиною 1 статті 155 КК України, зокрема у період дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту (березень-травень 2021 року).

Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
Прокурор довів, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Разом з тим, під час постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом. Розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд дійшов переконання, що в засіданні поза об`єктивним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а відтак клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 необхідно задовольнити із визначенням розміру застави.

Своєю чергою суд не бере до уваги доводи прокурора про необхідність застосувати положення частини 4 статті 183 КПК України з огляду на таке.

Відповідно до змісту указаної норми суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Обвинувальний акт, а також клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містять дані про те, що інкриміновані дії за ч. 1 ст. 155 КК України ОСОБА_4 вчиняв без застосування фізичного та психологічного насилля, а також погрози застосування до потерпілої такого насилля.

Отже, суд дійшов переконання про відсутність перешкод, а за приписами частини третьої статті 183 КПК України про наявність обов`язку визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом

Суд вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 47580,0 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Галицького районного суду Івано-Франківської області, оскільки такий запобіжний захід є достатнім для забезпечення дієвості цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 1 ст. 289 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

1. прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4. утримуватись від спілкування з потерпілою, свідками, тобто не спілкуватися з ними.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у цій ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 369-372, 395 КПК України, суд
постановив :
Клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Войнилів, Івано-Франківської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, безробітного, судимого, терміном до 28.11.2021 включно.
Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».
Розмір застави визначити у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 47580 (сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1. прибувати до слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю та на першу вимогу;
2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
4. утримуватись від спілкування з потерпілою, свідками, тобто не спілкуватись з такими.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документа із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та Галицький районний суд.
У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Ухвала суду підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала оголошена 30 вересня 2021 року о 18 годин 00 хвилин.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ