Справа № 755/4780/16-к
У Х В А Л А

05.10.2021 Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про проведення експертизи у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2015 за № 0000109 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, установив:
на розгляді у даному місцевому суді на стадії судового слідства перебуває дане кримінальне провадження.

У судовому засіданні захисником ОСОБА_4 було заявлено усне клопотання про проведення експертизи запису з відеокамер спостереження ресторану Лаккі Лучано за адресою: АДРЕСА_1 від 16.07.2015, котрий міститься на диску, оскільки, на думку сторони захисту, указаний запис може бути монтажем і зроблений, можливо, із копій та фрагментів запису, а не єдино цілим, або шляхом фальсифікації.

Відповідно існує вірогідність того, що останній є змонтованими, а тому не може бути належним та допустимим доказами у справі.

Обвинувачений підтримав заявлене захисником клопотання.

Сторона обвинувачення заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки захисник на жодну з обставин регламентованих КПК України для проведення експертизи не зі слався, а необхідність проведення експертизи обумовлює тим, що, на його суб`єктивну оцінку, указаний докази є неприйнятним.

Суд, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши письмові доводи клопотання сторони захисту та безпосередньо матеріали самого провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Частиною 1 статті 242 КПК регламентовано, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання (частина перша статті 242 в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін).

Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 чинний з 15.12.2017 у той час, як у даному провадженні відомості унесено в реєстр в 2015 році, а тому його норми не застосовуються до цієї справи.

Відповідно до ст. 242 КПК у попередній редакції експертиза проводиться експертом якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Згідно ч. 3 ст. 358 КПК, якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд призначити відповідну експертизу цього документа.
Тобто, зазначена стаття визначає правову підставу для проведення експертизи - існування сумнівів у достовірності певного документа.
Термін «достовірний» тлумачиться в українській мові як такий, що не викликає сумніву, цілком вірний, точний та є синонімом прикметника «вірогідний» - який не викликає сумніву.
Вірогідність - це суб`єктивна впевненість особи, яка оцінює докази, в існуванні чи відсутності певних фактів.
Однак, під час заявлення указаного клопотання, коре захист порушив до дослідження файлів у судовому засіданні, стороною захисту не було наведено обставин, що підтверджували б твердження про недостовірність цих документів.
В тому числі, захист не вказав на певні фрагменти відеозапису, що свідчили б про застосування монтажу, вилучення з запису певних фрагментів, що мають істотне значення для встановлення обставин цього провадження, тощо, обмежуючись лише загальними посиланням на можливу невідповідність вказаного запису, тобто висловлюючи свої припущення щодо наявності можливих (гіпотетичних) ознак монтажу.
Суд не може сприймати такі аргументи ,як дійсні, адже в ході розгляду справи указаний запис ще не досліджувався, відповідно суд не має змоги пересвідчитися у тому, що інформації, яка міститься на зазначеному носії є непослідовною, містить неприродні паузи чи переривається, також захист не вказував на невідповідність відео- звукового ряду чи на існування інших невідповідностей, які б могли свідчити про монтаж файлів.
Разом з тим, відповідно до ст. 359 КПК заяву про підробку звуко- і відеозаписів суд розглядає в порядку, передбаченому для розгляду заяв про підробку документів, а саме, якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа (ч. 3 ст. 358 КПК).

Таким чином, за змістом положень статей 358, 359 КПК сумніви щодо достовірності звуко- чи відеозапису, що дають підстави для призначення експертизи, мають ґрунтуватись на відтворенні таких записів.
Однак судом в чергове зауважується, що сторона захисту не навела конкретних аргументів на обґрунтування наявності ознак монтажу, а обмежились тільки самим повідомленням про це.

При вирішенні питання про достовірність цих матеріалів необхідно й зважати на те, що такі файли є електронними документами.
Відтак, на відміну від письмових документів, електронний не має постійної прив`язки до певного матеріального носія інформації, тому один і той же документ (файл) може існувати в ідентичному вигляді на різних носіях.
Так, у частині 3 ст. 99 КПК законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще й його відображення, якому надається таке ж значення як документу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

Безпідставним є ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документу.
Характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.
Згідно з ДСТУ 7157:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 березня 2010 року № 8 «Інформація та документація. Видання електронні. Основні види та вихідні відомості», електронний документ - це документ, інформація в якому подана у формі електронних даних і для використовування якого потрібні засоби обчислювальної техніки.
Для виконання завдань кримінального провадження, з огляду на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», допустимість електронного документа як доказу не можна заперечувати винятково на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8).

Відповідно до ст. 7 цього Закону, у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
Питання ідентифікації електронного документа як оригіналу можуть бути вирішені або повноважною особою, яка його створила (обчисленням контрольної суми файлу або каталогу з файлами (CRC-суми, hash-суми) чи накладенням цифрового підпису).
Відповідно перенесення файлів на диск не свідчить про їх сумнівність, неточність чи те, що файли спотворені, містять викривлену інформацію.
Твердження щодо можливого здійснення технічного втручання та редагування запису, не спираються на будь-які об`єктивні дані щодо таких припущень.
Ознаки монтажу не підтверджені будь-якими іншими доказами у справі, не обґрунтовуються відповідними технічними висновками спеціалістів.
Об`єктивних даних про такі факти суду стороною захисту не надано.

Як наслідок, підсумовуючи наведене та виходячи з того, у поданому клопотанні, як на обставину, якою обґрунтовується необхідність призначення експертизи значиться лише сумнів, щодо оригінальності наданого стороною обвинувачення запису та висловлено припущення щодо його можливого монтажу Суд зазначає, що будь-яке клопотання, в тому числі і про призначення експертизи має бути обґрунтоване та мотивованим.
Сумніви щодо оригінальності мають ґрунтуватися не лише на припущеннях, а й на сукупності ознак, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в обґрунтованості таких сумнівів.
Таким чином, Суд дійшов висновку, що у поданому клопотанні не наведено жодного переконливого доводу про існування обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження та для з`ясування яких необхідні спеціальні знання.
На думку суду, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Цих обставин у даній справі не установлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 242, 332, 350, 358, 359, 369-372, 376 КПК України, Законом України "Про судову експертизу", Суд постановив:

відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про проведення експертизи у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2015 за № 0000109.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 10.00 год. 08.10.2021.

С у д д я Оксана БІРСА