ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/3370/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/189/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: про умовно - дострокове звільнення
від відбування покарання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2021 року відносно:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області, засудженого вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.01.2019 року за ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 грудня 2021 року засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.01.2019 року за ч. 3 ст.185, ст. 71 КК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 відбув понад 3/4 частини строку призначеного покарання. Заохочувався 5 разів. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, працевлаштований, приймає участь у суспільно-корисному житті відділення та в роботах по благоустрою житлових приміщень , до лікування відноситься позитивно. З урахуванням цих відомостей суд дійшов висновку, що своєю зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Стверджує, що суд фактично не врахував, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину з корисливих мотивів, раніше неодноразово судимий ( має 9 судимостей) в т.ч. за вчинення тяжкого злочину.

30.03.2018 року звільнився з місць позбавлення волі умовно- достроково на 09 місяців 22 дні, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний тяжкий злочин .

Наявність 5 заохочень у ОСОБА_7 не може впливати суттєво на висновок про його виправлення , оскільки відповідно до ст.. 107 КВК дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Більшість заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки отримані засудженим у 2021 році.

Висновок суду про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення є передчасним та викликає сумніви. При прийнятті рішення не враховано поведінку засудженого за весь період відбування покарання , оскільки факт виправлення ґрунтується на поведінці незадовго до розгляду судом матеріалів про його умовно- дострокове звільнення.

Відомості , що стосуються особи ОСОБА_7 за весь період відбування покарання свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, небажання стати на шлях виправлення і перевиховання, а в матеріалах справи відсутні переконливі дані, які б підтверджували що понесене ним покарання досягло мети , передбаченої ст. 50 КК.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційних вимог прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження і безпосередньо дослідивши відомості про особу засудженого та його поведінку під час відбування покарання, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення слід враховувати не тільки поведінку засудженого під час відбування покарання, а і сукупність даних, що характеризують його особу в цілому, а також характер та тяжкість злочинів, вчинених засудженим.

Проаналізувавши дані про поведінку ОСОБА_7 за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначене вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.01.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України.

Початок строку відбування покарання обраховано з 21.01.2019 року, кінець строку 21.07.2022 року.

Зі змісту характеристики видно, що покарання в ДУ « Голопристанська виправна колонія № 7 » ОСОБА_7 відбуває з 19.03.2019 року, де 5 разів заохочувався 26.12.2019 року, 17.06.2020 року, 05.02.2021 року, 07.06.2021 року, 14.09.2021 року за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки.

До дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Матеріали провадження підтверджують, що засуджений був працевлаштований лише з січня 2021 року, тобто його трудова діяльність не була постійною.

Із матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Наразі він відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину проти власності скоєного у період умовно- дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, що вказує на підвищену суспільну небезпечність особи засудженого та його схильність до скоєння кримінально-караних діянь.

Також це доводить , що умовно- дострокове звільнення за попереднім вироком не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він продовжив скоювати злочини.

Зазначені відомості залишилося поза увагою суду.

Відбуття певної частини покарання, наявність невеликої кількості заохочень за дотримання засудженим правил поведінки, факт нетривалого працевлаштування засудженого самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування заохочувальної норми, визначеної ст. 81 КК України.

Ці відомості підлягають врахуванню у сукупності із даними, що характеризують особу засудженого в цілому, а також даними, що характеризують суспільну небезпечність скоєних засудженим кримінальних правопорушень та їх тяжкість.

Дотримання правил поведінки, безпеки праці, недопущення порушення правил внутрішнього трудового розпорядку є обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки, і ці обставини не доводять виправлення засудженого.

Відсутність у засудженого дисциплінарних стягнень само по собі не підтверджує виправлення засудженого, а саме те, що процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Наведені обставини фактично не були враховані судом, що перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Відомості про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому спростовують висновки суду про те, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Умовно-дострокове звільнення засудженого застосовується лише у разі доведення його виправлення, тобто досягнення мети покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме вимоги ст. 81 КК України.

Висновки суду про те, що засуджений довів своє виправлення не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому ухвала від 07 грудня 2021 року підлягає скасуванню на підставі п. 4, 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, із постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання .

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 404, 407, 409, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Скасувати ухвалу Голопристанського районного суду від 07 грудня 2021 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.01.2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4