КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК Україниза апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 18.05.2021 року обвинувачений ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України та йому призначено покарання, з урахуванням положень ч.1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що ОСОБА_9 23.03.2021 року приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи неподалік 1 під`їзду будинку АДРЕСА_2 , підібрав, тим самим незаконно придбав, пакунок із 7 пластмасовими контейнерами, всередині яких були поліетилені пакети з наркотичним засобом, обіг якого заборонено, метадон, який почав незаконно зберігати з метою подальшого збуту шляхом здійснення «закладок».
Того ж дня, ОСОБА_9 , незаконно зберігаючи наркотичний засіб метадон, діючи з метою збуту, у невстановлений досудовим розслідуванням час, здійснив схованки (закладки) вказаної наркотичної речовини за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 31-Б, неподалік 2 під`їзду, масою 0,081г та за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 23-Б, неподалік 2 під`їзду, масою 0,111 г.
В цей же день о 15 год. 30 хв. ОСОБА_9 був затриманий працівниками поліції в м. Києві по вул. Драгоманова, 31-В, у якого під час обшуку було виявлено наркотичний засіб, обіг якого заборонено, метадон, загальною масою 0,495г., який останній незаконно придбав та зберігав у 5 пластмасових контейнерах з метою збуту.

На вказаний вирок перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, просить скасувати вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18.05.2021 року в частині призначеного ОСОБА_9 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а такожневідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. В решті оскаржуваний вирок суду залишити без зміни.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення кримінального покарання», де зазначено, що при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Проте, на переконання апелянта, суд першої інстанції необґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, можливе лише у випадку наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.
Апелянт вважає, що посилання суду першої інстанції на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема наявність щирого каяття, за викладених обставин є недостатньо обґрунтованими та жодним чином не знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки як встановлено в ході судового розгляду, обвинуваченого викрито у злочинній діяльності безпосередньо під час виконання ним об`єктивної сторони інкримінованого злочину, при цьому відомості про будь-яке істотне сприяння винного у розкритті його злочинної діяльності в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без зміни, дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, суд розглянув дане кримінальне провадження у відповідності з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, дав детальні пояснення з приводу обставин його вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 307 КК України, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Згідно ст.cт. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Переглядаючи в порядку ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду в межах поданої апеляційної скарги прокурора, колегія судів вважає, що обираючи обвинуваченому ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд першої інстанції, реалізуючи принципи справедливості, індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених останнім дій, враховуючи загальні засади призначення покарання, яке повинно бути не тільки карою, але й переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання шляхом застосування вимог ч.1 ст. 69 КК України та призначення йому більш м`якого покарання ніж передбачено законом.
Отже, при призначенні ОСОБА_9 покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за приписами ст. 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини його вчинення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про його особу, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, є інвалідом 3 групи, має на утриманні неповнолітню дитину, щиро покаявся у вчиненому та сприяв розкриттю злочину, що суд обґрунтовано визнав обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання на підставі ч.1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 307 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, який зокрема вказує на відсутність у вироку конкретних відомостей щодо щирого каяття обвинуваченого та його активного сприяння розкриттю злочину, що на переконання апелянта жодним чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки обвинуваченого було викрито у злочинній діяльності безпосередньо під час виконання ним об`єктивної сторони інкримінованого злочину і відомості щодо істотного сприяння ОСОБА_9 у розкритті злочинної діяльності в матеріалах справи відсутні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обвинувачений був затриманий працівниками поліції, які вилучили у нього 5 пластмасових контейнерів з метадоном і він добровільно розповів поліцейським про обставини вчинення ним злочину та вказав на місця де зробив три схованки «закладки» з наркотичним засобом, і цю обставину, як і щире каяття ОСОБА_9 у скоєному, яке є відвертим визнанням своєї вини обвинуваченим, який в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи висловлював щирий жаль та осуд своєї поведінки, суд обґрунтовано визнав вказані дві обставини такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_9 злочину, що у сукупності з даними про його особу стало підставою для застосування положень ст. 69 КК України та призначення йому покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої частиною першою ст. 307 КК України, яке відповідає вчиненому та буде сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

За викладеним, колегія суддів вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим, призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2021 року стосовно ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: __________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3