ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2039/21 Справа № 173/735/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001304 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Дмитрівського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 1 рік.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, - не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди - 3 000 гривень та моральної шкоди - 7 000 гривень, а всього 10 000 гривень.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

Близько 15:30 години 01 листопада 2017 року, ОСОБА_7 , утримуючи в руках дерев`яну палицю зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_9 , який в указаний час займався заготівлею дров та утримував у своїх руках сокиру. У подальшому, в ході словесного конфлікту, який виник між ОСОБА_7 та потерпілим, на ґрунті неприязних відносин, ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на завдання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, умисно наніс декілька ударів по різним частинам тіла ОСОБА_9 , внаслідок чого з рук останнього випала сокира. Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заподіяння умисних тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_10 продовжив умисно, цілеспрямовано, наносити удари дерев`яною палицею по ногам потерпілого, збивши ОСОБА_9 з ніг, внаслідок чого останній упав на землю. Після того, як потерпілий упав на землю, ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заподіяння умисних тілесних ушкоджень потерпілому, умисно, цілеспрямовано, став наносити удари дерев`яною палицею по голові потерпілого, верхнім та нижнім кінцівкам потерпілого. Далі, ОСОБА_7 підняв із землі сокиру, яка раніше випала з рук ОСОБА_9 та гострою стороною сокири наніс не менше двох ударів в область гомілки правої ноги ОСОБА_9 .

У подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заподіяння умисних тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_7 повернув сокиру зворотною стороною та її обухом умисно наніс декілька ударів по правій та лівій стороні грудної клітини ОСОБА_9 , після чого припинив нанесення ударів по тілу ОСОБА_9 та залишив місце скоєння кримінального правопорушення.

У результаті умисних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 125-Е від 08.12.2017 року, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини з переломами 7,9-го ребер зліва по лопатковій лінії з розривом лівобічного гемотораксу 8,9-го ребер справа по лопатковій лінії, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді двох ран на шкірі правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді саден та гематом голови та лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі:
- потерпілий просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Зазначає, що він не згодний з вироком суду в частині звільнення обвинуваченого від покараннями з випробуванням, терміном на 1 рік, оскільки вважає таке покарання не обґрунтовано занадто м`яким, та таким, яке не відповідає тяжкості та обставинам скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення.

Також на оскаржуваний вирок суду була подана апеляційна скарга обвинуваченим ОСОБА_7 , в якій він просив вирок скасувати, та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 284 КПК України.
07 жовтня 2021 року до початку судового розгляду в Дніпровському апеляційному суді обвинуваченим ОСОБА_7 було подано клопотання про відмову від апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 403 КПК України, яке також підтримав і його захисник ОСОБА_8 , інші учасники судового провадження не заперечували проти даного клопотання.

У зв`язку з наведеним вищезазначена апеляційна скарга не розглядається апеляційним судом під час перегляду в апеляційному порядку вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила залишити без задоволення апеляційну скаргу потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відносно доводів апеляційної скарги потерпілого щодо призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, та дані про особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції правильно визнав щире каяття та часткове відшкодування завданих моральних збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом першої інстанції було враховано характер скоєного та відносини, які склались між потерпілим та обвинуваченим.

В зв`язку з наведеним, суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України обґрунтовано звільнив останнього від призначеного покарання з випробуванням, строком на 1 рік.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

За зазначених вище обставин, колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 реального покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, як того просить потерпілий в своїй апеляційній скарзі.

Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4