Справа № 165/582/20
Провадження № 1-кп/165/53/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нововолинську кримінальне провадження № 0000053 від 16.01.2020 по обвинуваченню ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Павлівка Іваничівського району Волинської області, українця, громадянина України, розведеного, пенсіонера, проживаючого за адресою, АДРЕСА_1 не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
встановив:
14 січня 2020 року приблизно о 19 годині обвинувачений ОСОБА_5 , по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з мотивів особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, під- час словесного конфлікту зі своєю дружиною ОСОБА_4 , правою рукою схопив її за шию, після чого наніс декілька ударів в область правої та лівої рук і удари в ліву частину спини, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта №16 від 23.01.2020, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав та пояснив, що обставин конфлікту з ОСОБА_4 не пам`ятає, вважає, що стосовно нього має місце провокація зі сторони брата потерпілої і не заперечує, що пошкодив срібний ланцюжок ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що остання, на його думку, вчила їх спільну неповнолітню дочку обманювати.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість у скоєному повністю стверджується зібраними на досудовому слідстві та перевіреними у судовому засіданні доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що 14 січня 2020 року після закінчення робочого дня прийшла додому, повечеряла і в цей час в квартиру прийшов її чоловік ОСОБА_7 , який перебував у нетверезому стані. Він почав висловлювати безпідставні претензії до їх спільної доньки, тому вона, ОСОБА_4 , зробила обвинуваченому зауваження, і він розпочав наносити їй тілесні ушкодження. Наносив тілесні ушкодження в область шиї, обох рук та в лівий бік спини. У цей час до них у квартиру, яка розташована на першому поверсі багатоквартирного будинку, зайшла незнайома жінка, що поверталася з гостей від сусідів. Вона намагалася припинити неправомірні дії обвинуваченого, але ОСОБА_5 продовжив наносити побої потерпілій та руками розірвав футболку, в якій вона була одягнута, і пошкодив срібний ланцюжок, що був в неї на шиї, запитуючи хто вона така і що робить у його квартирі. На прохання дочки, до квартири прибіг сусід з другого поверху ОСОБА_8 , який зупинив неправомірні дії обвинуваченого та дав можливість потерпілій з дочкою залишити житло. Певний час потерпіла перебувала у квартирі сусідки ОСОБА_9 , після чого, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 , якого відволік сусід, зайшла в квартиру, забрала необхідні речі і з дочкою пішла до матері, де проживає по даний час. Бажає, щоб обвинувачений відповів по закону за свої вчинки.
Допитаний судом свідок ОСОБА_10 суду показав, що він проживав по сусідству з сім?єю Франц і 14 січня 2020 у вечірню пору знаходився у своїй квартирі, що розташована поверхом вище. У цей вечір у них була в гостях знайома ОСОБА_11 . Певний час чув незвичний шум з першого поверху, але думав, що це святкові моменти. Коли ОСОБА_11 пішла, то в двері їхньої квартири пролунав грюкіт. Відкривши вхідні двері, він побачив дочку сусідів ОСОБА_12 , яка просила про допомогу і сказала, що рятуйте, бо тато вбиває маму. Коли він, ОСОБА_10 прибіг у квартиру ОСОБА_12 , то побачив там ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , який душив ОСОБА_14 , розірвавши на ній футболку і потріпавши волосся. На тілі потерпілої, в області шиї, було видно подряпини та можна було зробити висновок, що конфлікт між сторонами вже тривав. Наголосив, що від обвинуваченого було чути запах алкоголю, його мова була не зрозумілою. Свідок забрав його від потерпілої до іншої сторони, давши їй можливість покинути квартиру.
Свідок ОСОБА_11 в суді показала, що події мали місце 14 січня 2020 року. У вечірню пору вона поверталася від своїх знайомих ОСОБА_15 з гостей. Почула крики про допомогу, коли сходила з другого на перший поверх будинку по АДРЕСА_2 . Зайшла в квартиру на першому поверсі і побачила, що обвинувачений тримав рукою за горло в кутку кімнати потерпілу, внаслідок чого остання висіла в повітрі. Свідок відштовхнула ОСОБА_5 від жінки і сказала дочці Франців бігти в квартиру на другий поверх та покликати на допомогу ОСОБА_16 . В цей час обвинувачений впав перед свідком на коліна і почав просити пробачення за вчинене та запевняв її, що більше так робити не буде. Бачила, як після цього обвинувачений продовжив вчиняти неправомірні дії стосовно потерпілої, порвав на ній футболку і замахнувся до свідка ліхтарем, якого витягнув з тумбочки. У цей час в квартиру зайшов ОСОБА_8 , який дав можливість потерпілій ОСОБА_4 та свідку ОСОБА_11 покинути квартиру. Свідок ОСОБА_11 наголосила, що бачила на тілі ОСОБА_17 синці в області шиї. Зазначила, що на її думку, конфлікт між сторонами тривав хвилин двадцять.
Висновком експерта №16 від 23.01.2020 встановлено, що під час судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_4 були тілесні ушкодження синці на передній поверхні шиї (один), на лівому плечі в верхній та нижній третинах (два), на лівому передпліччі в верхній третині (один), на правому плечі в середній та нижній третинах (два), на правому передпліччі (один), на задній поверхні грудної клітки зліва в лопатковій ділянці (один).
Враховуючи локалізацію, характер тілесних ушкоджень, експерт зазначає, що тілесні ушкодження утворилися від ударної травмувальної дії тупих предметів з обмеженою травму вальною поверхнею, не виключено в спосіб та термін, вказаний потерпілою ОСОБА_4 та у постанові. За ступенем тяжкості, виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 30.01.2020 з переглянутим судом відеозаписом до нього потерпіла ОСОБА_4 на статисту показала як їй було нанесено тілесні ушкодження 14.01.2020 обвинуваченим ОСОБА_5 .
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена повністю поза розумним сумнівом, а його дії необхідно кваліфікувати, як умисне легке тілесне ушкодження.
Так, під час судового розгляду є повністю доведеним факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 і такі тілесні ушкодження, згідно з висновком судово- медичного експерта, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Також судом встановлено, зокрема з показань допитаних в суді свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_4 , що такі тілесні ушкодження було спричинено потерпілій неправомірними діями ОСОБА_5 14 січня 2020 року приблизно о 19 годині в квартирі АДРЕСА_3 .
Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи і показами потерпілої ОСОБА_4 , а тому суд бере їх до уваги.
Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_5 на заперечення вини у інкримінованому обвинуваченні, суд вважає їх такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності. Такі покази обвинуваченого не спростовують показань свідків, які були на місці події та не є зацікавленими у вирішенні справи, а також висновком судово - медичного експерта, який виявив тілесні ушкодження у потерпілої та підтвердив механізм їх походження.
Крім того суд зазначає, що під час досудового розслідування визнано речовими доказами жіночу футболку та срібний ланцюжок, які були пошкоджені під час нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій, і про це в суді зазначив ОСОБА_5 , вказавши, що розірвав срібний ланцюжок ОСОБА_4 .
Поряд з цим, допитані в судовому засіданні свідки, показання яких суд оцінює безпосередньо, а також досліджений висновок експерта, інші проаналізовані вище допустимі докази, дають достатні підстави вважати, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_5 і обвинувачений є винним у його вчиненні, що відповідає стандарту доведення поза розумним сумнівом.
При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд бере до уваги, що він є особою, яка не має судимості, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонер, та згідно з висновком судово-психіатричного експерта №150 від 22.03.2021 ступінь змін зі сторони психіки обвинуваченого не така, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними. За станом психічного здоров`я ОСОБА_5 спроможний правильно сприймати і розуміти хід, результати судового розгляду та приймати учать в судових засіданнях.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом, у відповідності до ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом, у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
А відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Як встановлено судом, вчинені ОСОБА_5 протиправні дії є проступком, згідно статті 12 КК України, та мали місце 14.01.2020, тобто на момент постановлення даного вироку суду минуло більше двох років з моменту вчинення кримінального проступку.
Даних про те, що обвинувачений ухилявся від суду та слідства чи вчинив нове кримінальне правопорушення у суду немає.
Верховний Суд у Постанові від 12.11.2019 №566/554/16-к вказав, що якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст.49 КК України може звільнити від нього засудженого.
З врахуванням того, що ОСОБА_5 заперечив у судовому засіданні щодо закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків давності та наполягав на відсутності вини у його діях, однак судом встановлено, що обвинувачений є винний у вчиненні кримінального правопорушення, то ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного судом покарання на підставі ч. 5 ст.74, ст.49 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, підлягає залишенню без розгляду.
Запобіжний захід не обирався.
Процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Питання стосовно речових доказів, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
На підставі ч. 5 ст.74, ст. 49 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного судом покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.
Речові докази пошкоджену футболку червоного кольору знищити. Срібний ланцюжок з пошкодженим замком - повернути потерпілій ОСОБА_4 . CR-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та прокурору.

Головуючий підпис ОСОБА_18