УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника Володимир-Волинського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський в режимі відеоконференції подання начальника Володимир-Волинського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_6 про звільнення від покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острівок Володимир-Волинського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, раніше неодноразово судимого, востаннє засудженого вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26.12.2018 року за ч.3 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановлений іспитовий строк тривалістю 2 роки,-
ВСТАНОВИВ:
З подання вбачається, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26.12.2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст. 15-ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановлений іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Відносно засудженого ОСОБА_5 16.03.2020 року до ЄДДР внесено відомості про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України. Станом, на 26.12.2020 року, щодо засудженого ОСОБА_5 вирок не ухвалено.
16.09.2020 року засудженому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та по даний час останній отримується в ДУ «Луцький слідчий ізолятор».
За час перебування на обліку уповноваженого органу з питань пробації, ОСОБА_5 двічі притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44 КУпАП (10.07.2019 року штраф 425 грн.) та ч.1 ст.44 КУпАП ( 29.05.2020 року штраф 510 грн.). За вказані порушення, подання про скасування іспитового строку та направлення ОСОБА_5 в місця позбавлення волі для відбуття реальної міри покарання до суду не направлялось, оскільки такі порушення не були систематичними.
Заходи передбачені індивідуальним планом ОСОБА_5 виконано частково.
Іспитовий строк закінчився 26.12.2020 року, у зв`язку з цим орган пробації клопотав про звільнення засудженого від призначеного покарання вироком суду.
У судовому засіданні представник органу пробації підтримав подання та просив його задовольнити, посилався на підстави викладені в поданні.
Прокурор вказав, що подання відділу філії ДУ «Центр пробації» не підлягає задоволенню. ОСОБА_5 16.03.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинених повторно. Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 16.03.2020 року. Підозрюваний ОСОБА_5 за час розслідування вказаного провадження перебував у розшуку, а відповідно обов`язків, покладених на нього вироком суду від 26.12.2018 року також не виконував, оскільки в цей час для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації не з`являвся, про зміну місця свого проживання не повідомляв. Іспитовий строк закінчився 26.12.2020 року. З 16.09.2020 року засуджений ОСОБА_5 утримується в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» у зв`язку з обвинуваченням у вчиненні нового кримінального правопорушення, що свідчить також про невиконання ним умов звільнення від покарання. На даний час вказане кримінальне провадження скероване з обвинувальним актом до суду, де проводиться його судовий розгляд. Орган пробації вказані обставини не врахував та звернувся із поданням і в його задоволенні має бути відмовлено, оскільки воно подано передчасно.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просив задовольнити подання та звільнити його від призначеного покарання, зазначив, що під час перебування у розшуку анонімно лікувався від наркотичної залежності, вважає, що обов`язки покладені на нього вироком суду від 26.12.2018 року виконав.
З`ясувавши позиції сторін та вивчивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.
Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 грудня 2018 року у справі № 154/2625/18 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15- ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Згідно зі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки: протягом іспитового строку не вчиняти нового кримінального правопорушення, періодично з`являтися для реєстрації уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи.
Вирок набрав законної сили 26 січня 2019 року.
Іспитовий строк за даним вироком закінчився 26 грудня 2020 року.
Частиною 1 ст. 78 Кримінального кодексу України визначено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Відповідно до ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави зробити висновок про те, що звільнення засудженого від призначеного йому судом покарання після закінчення іспитового строку, можливе лише за умов, що він виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення.
Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 78 Кримінального кодексу України унормовано, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
За дослівним змістом вказаної норми, в ній не йде мова про те, що факт вчинення нового кримінального правопорушення в період іспитового строку повинен бути підтверджений вироком суду, який набрав законної сили, оскільки, відповідно до загальних положень закону України про кримінальну відповідальність, поняття вчинення кримінального правопорушення, не є тотожнім поняттю визнанню винуватим та засудженню за вчинення кримінального правопорушення, а тим більше поняттю засудженого у кримінальному провадженні.
Судом встановлено, що Володимир-Волинським ВП ГУНП у Волинській області відносно ОСОБА_5 16.03.2020 року внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
У зв`язку з неможливістю вручення підозрюваному ОСОБА_5 письмового повідомлення про підозру через не встановлення його місцезнаходження, про прийняте процесуальне рішення, відповідно, до ч.1 ст. 278, ст. ст. 111, 112 КПК України, йому було повідомлено шляхом скерування вказаного повідомлення про підозру за місцем реєстрації.
08.09.2020 року ОСОБА_5 оголошено у розшук.
15.09.2020 року ОСОБА_5 був затриманий працівниками Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області в порядку ст.191 КПК України, цього ж дня йому було вручено повідомлення про підозру та 16.09.2020 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.
Як на тому наголошено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
При цьому, суд зазначає, що вчинення засудженим протягом іспитового строку будь-якого ступеня тяжкості нового кримінального правопорушення визнається законом найсуттєвішим порушенням умов випробування.
Закон не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду. Сам факт підозри у вчиненні нового кримінального правопорушення пов`язується з іспитовим строком, встановленим судом, який обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а не з моменту, коли вирок за нове кримінальне правопорушення набере законної сили.
Таким чином, ухвалення судом рішення про звільнення ОСОБА_5 від покарання за попереднім вироком позбавить суд можливості, у разі ухвалення обвинувального вироку, призначити остаточне покарання з дотриманням цих вимог закону. В той же час, якщо суд дійде висновку про невинуватість особи, питання про його звільнення від призначеного покарання за попереднім вироком, в подальшому може бути вирішене судом.
Одночасно суд враховує, що відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Аналогічні положення містить ч.1 ст.17 Кримінального процесуального кодексу України, якою визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
В даному випадку, зазначені вище висновки суду жодним чином не порушують визначену ст.62 Конституцію України та ч. 1 ст. 17 КПК України презумпцію невинуватості, оскільки суд лише констатує факт наявності кримінального провадження № 0000024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України під час відбування ним іспитового строку.
Наявність вказаних обставин хоча і не доводить винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення в період призначеного йому іспитового строку, проте впливає на законність рішення суду про звільнення засудженого з випробуванням від призначеного покарання за вироком суду, який набрав законної сили, а тому рішення про звільнення засудженого від покарання з випробуванням, у зв`язку із закінченням іспитового строку, наразі є передчасним.
Безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила нові кримінальні правопорушення, прямо суперечить загальним засадам кримінального провадження таким як законність та рівність перед законом і судом.
Натомість, за наявності виправдувального вироку буде відсутньою обставина, яка на даний час перешкоджає застосуванню положень, передбачених ч.2 ст.78 КК України, а в той же час у даний період на засудженого не покладені обов`язки, визначені ст.76 КК України, а отже права ОСОБА_5 у контексті ст.78 КК України не порушуються.
Враховуючи наведене, підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду від 26.12.2018 року у зв`язку із закінченням іспитового строку на теперішній час відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє у його задоволенні.
Керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні подання Володимир-Волинського МРВ філії «Центр пробації» в Волинській області про звільнення від покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи діб з моменту її проголошення.
Повний текст ухвали суду складено 07 вересня 2021 року.

Суддя (підпис)

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1