Провадження №11-кп/824/1558/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020, яким:

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.08.2013 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296, ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

- 26.08.2015 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, звільнений по відбуттю покарання 04.05.2019,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 04 березня 2020 року приблизно о 02 год. 30 хв., проходячи повз житловий будинок № 58 по просп. Перемоги у м. Києві, помітив поблизу вказаного будинку припаркований автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «PajeroSport», чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , підійшовши до якого, останній помітив через скло багажника автомобіля поліетиленовий пакет з речами, що належать потерпілому ОСОБА_9 . Вважаючи, що в пакеті можуть бути цінні речі, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений та таємне повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, з метою особистого збагачення та подальшого обернення викраденого майна на свою користь.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, з метою особистого збагачення та подальшого обернення його на свою користь, ОСОБА_7 04.03.2020, приблизно о 02 год. 35 хв., перебуваючи поблизу будинку №58 по просп. Перемоги в м. Києві, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, одягнув рукавиці, які мав при собі, та за допомогою металевого прута, який відшукав неподалік, розбив ліве скло багажника автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «PajeroSport» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , після чого дістав рукою з багажнику автомобіля поліетиленовий пакет з наступними речами: трансмісійне масло «MobilMobilubeHDGL-5 80W-90», ємкістю 1 літр, вартістю 165 грн. 00 коп.; упаковка гальмівних колодок марки «Nipparts» у кількості 1 шт., вартістю 490 грн. 00 коп.; упаковка гальмівних колодок марки «Japanparts» у кількості 1 шт., вартістю 329 грн. 00 коп.; втулки стабілізатора марки «Japanparts» у кількості 2 шт., загальною вартістю 82 грн. 00 коп.; втулки стабілізатора марки «Japanparts» у кількості 2 шт., вартістю 118 грн. 00 коп.; гальмівна рідина марки «Bosh» у кількості 1 шт., вартістю 219 гривень.
В подальшому ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно, що належить ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Всього ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1 403 грн. 00 коп.

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.Строк відбування покарання рахувати з 04 березня 2020 року. Зараховано за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 04 березня 2020 року до дня набрання вироком законної сили за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили. Вирішено питання стосовно речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 призначивши йому більш м`яке покарання, яке є співрозмірним його діянням та особі обвинуваченого.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Захисник звертає увагу суду на те, що обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих обставин, а також компенсацію обсягу збитків, згідно умов домовленостей із потерпілим ОСОБА_9 .
Зазначає, що обвинуваченим подавалась заява про примирення з потерпілим, проте судом не взято до уваги та відмовлено у її прийнятті.

Також зазначає, що було порушено права обвинуваченого, оскільки він звертався до суду з клопотанням про присутність потерпілого, який міг би підтвердити, що обвинувачений та потерпілий дійшли згоди по примиренню шляхом виплати грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити та застосувати при призначенні покарання положення ст.69 КК України,
пояснення обвинуваченогоОСОБА_7 , який також підтримав апеляційну скаргу захисника та просив її задовольнити,

пояснення потерпілого ОСОБА_9 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги в повному обсязі,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.
Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у скоєнні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК Україниза обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що призначене ОСОБА_7 покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, не працює, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, за останнім місцем відбування покарання характеризується посередньо. Крім того судом враховано особливості й обставини вчинення злочину, зокрема, вартість викраденого майна, шкода від викрадення якого відшкодована в повному обсязі, майно повернуто потерпілому.
Також, відповідно до вимог ст.65 КК України суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд визнав щире каяття обвинуваченого у скоєному злочині та визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання у кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, в даному випадку є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому доводи викладені в апеляційній скарзі про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання задоволенню не підлягають.
Щодо доводів захисника про застосування положень ст.69 КК України, колегія суддів зазначає наступне.
Так, санкцією ч.3 ст.185 КК України передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі.
Згідно з ч.1 ст.69 КК України призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання - щире каяття та визнання вини. Разом з тим, наявність встановлених пом`якшуючих обставин не може слугувати підставою для застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, оскільки ці обставини, виходячи з обставин кримінального провадження, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Також не може слугувати безумовною підставою для застосування положень ст.69 КК України посилання захисника на компенсацію обвинуваченим обсягу збитків, згідно домовленостей із потерпілим. Крім того, дана обставина була врахована судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, однак суд, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, відсутності обставин, що обтяжують покарання та за наявності обставин, які пом`якшують покарання, призначив ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, що є ближче до найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
Інші доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку із чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4