печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2021 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу: ОСОБА_3 ,

слідчого: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову Старшого слідчого першого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 24.09.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000374 від 17.05.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову Старшого слідчого першого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 24.09.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000374 від 17.05.2021 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що

висновки слідчого про відмову у визнанні його потерпілим не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, відтак постанова є невмотивованою, у зв`язку з чим останній просить скасувати оскаржувану постанову та зобов`язати слідчого вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні № 0000374 від 17.05.2021 року.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги в повному обсязі, просив задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Оскільки, неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за його відсутності, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

Вислухавши думку особи, яка подала скаргу, перевіривши матеріали скарги та долучені до неї документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у місті Києві) ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2021 року за № 0000374 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, з заявою від 21.09.2021 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000374 від 17.05.2021 року.

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Постановою Старшого слідчого першого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 24.09.2021 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000374 від 17.05.2021 року, оскільки у кримінальному провадженні відсутні будь-які відомості, що свідчать про завдання останньому моральної, фізичної або майнової шкоди.

Як визначено у ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; иособу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, особа визнається потерпілою автоматично з моменту подання заяви про визнання її потерпілою. Натомість, у разі невизнання особи потерпілою слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчий суддя погоджується оскаржуваною постановою слідчого та не вбачає підстав для її скасування, оскільки постанова слідчого є мотивованою, слідчим зазначено, з яких мотивів він дійшов висновку про відмову у визнанні потерпілим.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачений частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого. Слідчий та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій. Слідчий здійснює свої повноваження, відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 40 КПК України).

Аналізуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову Старшого слідчого першого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 24.09.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000374 від 17.05.2021 року, задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 110, 220, 221, 303, 305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову Старшого слідчого першого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 24.09.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000374 від 17.05.2021 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1