У Х В А Л А

29 вересня 2021 року м. Біла Церква. Слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника заявника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого дізнавача СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001248 від 06.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України

В С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга представника заявника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого дізнавача СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001248 від 06.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, мотивована тим, що 06.06.2021 ОСОБА_7 , яка перебувала на 5 місяці вагітності звернулася до Білоцеківського РУП з повідомленням, що 05.06.2021 її чоловік наніс їй тілесні ушкодження. Відомості по даному факту внесені до ЄРДР за №0001248 від 06.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, розпочато досудове розслідуваня. Досудове розслідування проводилося старшим дізнавачем СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 31.07.2021 старшим дізнавачем винесено постанову про закриття кримінального провадження. Дане рішення мотивоване тим, що старший дізнавач не міг зв`язатися із потерпілою, а тому дослідивши зібрані в ході досудового розслідування докази та встановлені обставини, зробив висновок про відсутність складу кримінального правопорушення. Старший дізнавач не провів жодних слідчих дій для збирання доказів та встановлення обставин кримінального правопорушення. Старший дізнавач не повідомив потерпілу про проведення слідчих дій, в матеріалах досудового розслідування відсутні докази такого повідомлення. Старший дізнавач закрив кримінальне провадження, у зв`язку із небажанням проводити досудове розслідування та зробив хибний висновок про відсутність складу кримінального правопорушення. Потерпіла ознайомилася із постановою про закриття кримінального провадження 14.09.2021.

Представник заявника в суді скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Дізнавач ОСОБА_6 в судове засідання не прибув. Вказане відповідно до ст. 306 ч.3 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши представника заявника, дослідивши скаргу та додані до неї документи, кримінальне провадження у обсязі необхідному для прийняття рішення, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 303 ч.1 п. 3, 307 ч.2 п.1 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора.

Слідчий суддя констатує, що заявник просить скасувати постанову старшого дізнавача СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 31.07.2021 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001248 від 06.06.2021.

Слідчий суддя зазначає, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2021 зазначено: кримінальне провадження №0001248 від 06.06.2021 закрити, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Однак у резолютивній частині постанови не зазначено у кого конкретно та який саме склад кримінального правопорушення відсутній.

Вказане є істотним порушенням вимог КПК України. Оскільки закриття кримінального провадження саме у такий спосіб фактично констатує не встановлення особи, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, при наявності доказів причетності певної особи до його вчинення.

Слідчий суддя зазначає, що у цьому кримінальному провадженні вищевказаною посадовою особою не повною мірою виконані обов`язки відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого. Відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

При досудовому розслідуванні вказаного кримінального правопорушення допущена неповнота з`ясування обставин, які мають істотне значення.

Слідчий суддя встановив, що у самій постанові вказаним дізнавачем взагалі не зазначені встановлені в ході досудового розслідування обставини, не дана кожному доказу та їх сукупності належна оцінка.

Статтею 9 Конституції України передбачено: чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» Верховна рада України ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., підписану від імені України 9 листопада 1995 р. (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 9 ч.4 КПК України передбачено: кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості». Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, заява № 4299/03 «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини має бути здійснено ефективне розслідування кожного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що старшим дізнавачем ОСОБА_6 не наведені у оскаржуваній постанові відомості, які б підтверджували чи спростовувати, давали підстави сторонньому спостерігачу та/чи ОСОБА_4 , її представнику адвокату ОСОБА_3 визнати, що вказаним дізнавачем було здійснено об`єктивне, повне, ефективне розслідування кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що потерпілою у кримінальною провадженні є та визнана ОСОБА_7 .

Водночас у оскаржуваній постанові зазначено, що у ході досудового розслідування було здійснено телефонні дзвінки до ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 та повідомлено що ОСОБА_8 потрібно явитися до Білоцерківського РУП для проведення слідчих дій та ніхто не з`явився в зазначений час та місце.

Однак слідчий суддя зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості на підтвердження вищевказаного повідомлення зазначених осіб: ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про явку до Білоцерківського РУП.

За таких обставин здійснене вказаним дізнавачем досудове розслідування зазначених кримінальних правопорушень не може бути визнане ефективним та таким по якому виконані усі можливі слідчі (розшукові) дії.

Слідчий суддя також констатує, що у кримінальному провадженні міститься проект постанови про визначення підслідності, винесений від імені прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_11 , який не має дати: зазначено «__» червня 2021 р. та не підписаний вказаним прокурором.

Водночас у кримінальному провадженні наявний супровідний лист начальника відділення СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 від 14.06.2021 р. адресований керівнику Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_13 про направлення на його адресу матеріалів зазначеного кримінального провадження для направлення їх за підслідністю в порядку ст. 218 КПК України. На якому міститься штамп із зазначенням: ОСОБА_11 прошу вивчити наявність підстав 15.06.2021 р.

Вищезазначене дає підставу слідчому судді виснувати, що вказаним прокурором фактично не було виконано вимоги КПК України.

У кримінальному провадженні міститься винесене від імені заступника начальника сектору дізнання Білоцерківського РУП Б. Васильківського доручення про здійснення досудового розслідування кримінального проступку (дізнання) від 17.06.2021 р., адресоване старшому дізнавачу сектору дізнання Білоцерківського РУП ОСОБА_14 . Однак вказане доручення не підписане зазначеною посадовою особою сектору дізнання Білоцерківського РУП.

За цих обставин старший дізнавач СД Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_15 не набув повноважень здійснення дізнання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 001248 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

Слідчий суддя констатує, що за таких обставин винесена вказаним старшим дізнавачем постанова про закриття кримінального провадження від31.07.2021 р. є очевидно незаконною.

Слідчий суддя з огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що досудове розслідування проведено поверхнево, з недотриманням вимог ефективності, всебічності та повноти дослідження обставин кримінального правопорушення, без дотримання зазначеним прокурором, старшим дізнавачем вимог КПК України, дійшов висновку необхідності задоволення скарги та скасування постанови старшого дізнавача СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 31.07.2021 р. як незаконної.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 371,372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого дізнавача СД Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 31.07.2021 р., внесеного до ЄРДР №0001248 від 06.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - скасувати.

Копію ухвали вручити представнику скаржника, надіслати керівнику Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_16 для відому, начальнику СД Білоцерківського РУП ГУ Національної поліції в Київській області для організації належного розслідування, кримінальне провадження в 1 т. повернути до СД Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду