Номер провадження: 11-сс/813/1755/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2021 про накладання арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000205 від 23.07.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , та накладено арешт на вилучені речі під час проведення обшуку від 09.09.2021 року, а саме на:

- IPhone 5S 16 GB біло - срібного кольору IMEI № НОМЕР_1 із видимими ушкодженнями, поміщений в чохол чорного кольору, та сім-карткою, поміщеною в телефон, на номер НОМЕР_2 ;

- IPhone 6S модель А1778 рожевого кольору із видимими ушкодженнями, поміщений в силіконовий чохол прозорого кольору, та сім-карткою, поміщеною в телефон, на номер НОМЕР_3 .

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що накладання арешту необхідно з метою забезпечення збереження речових доказів. Крім того, зазначені мобільні телефони направлено для проведення судових комп`ютерних-технічних експертиз у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що

- клопотання слідчого подано суду з порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, а первинне звернення слідчого із клопотанням з порушенням територіальної підсудності не скасовує імперативну норму закону щодо строку звернення з вказаним клопотанням;

- у клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування, яке значення мають вилучені телефони для досудового розслідування.

На підставі викладеного захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою клопотання слідчого залишити без задоволення, а вилучене майно повернути ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрюваний доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Захисник звернув увагу на закінчення строків досудового розслідування на час розгляду апеляційним судом його скарги.

Прокурор заперечував проти наведених апелянтом доводів, зазначив, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою. Окремо звернув увагу на те, що слідчим 05.11.2021 за № 05.7/05.7/22732 призначені двома постановами судові комп`ютерно-технічні експертизи вищевказаних мобільних телефонів, які тривають на теперішній час.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вище вимог дотримався в повному обсязі.

Щодо посилань апелянта на відсутність обґрунтування слідчим необхідності для досудового розслідування накладання арешту на вилучені телефони, апеляційний суд, не погоджуючись із такими твердженнями захисника ОСОБА_7 , звертає увагу на наступне.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000205 від 23.07.2021 року, слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому вилучене майно його збереження як речового доказу. В службовому кабінеті ОСОБА_8 в Секторі поліцейської діяльності № 2 відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Хіміків, 17, знаходяться речі та документи, що пов`язані із отриманням неправомірної вигоди, а саме чорнові записи з приводу сплати неправомірної вигоди працівникам поліції, відеозаписи із камер відеоспостереження, засоби мобільного зв`язку, комп`ютерна техніка (ПЕОМ, нетбуки, ноутбуки, планшети), які свідчать про причетність до скоєння інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Пославшись в ухвалі на приписи ст. 170 КПК України, слідчий суддя зазначив, що приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на IPhone 5S 16 GB біло - срібного кольору IMEI № НОМЕР_1 із видимими ушкодженнями, поміщений в чохол чорного кольору, та сім-карткою, поміщеною в телефон, на номер НОМЕР_2 ; IPhone 6S модель А1778 рожевого кольору із видимими ушкодженнями, поміщений в силіконовий чохол прозорого кольору, та сім-карткою, поміщеною в телефон, на номер НОМЕР_3 , які постановою слідчого від 10.09.2021 року визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому, як передбачає ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на виучене майно, вказаних вимог Закону дотримався в повній мірі.

Слідчим суддею правильно встановлено наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки доводи клопотання слідчого в сукупності із матеріалами провадження, дають достатні підстави вважати, що речі та документи, що знаходяться у службовому кабінеті ОСОБА_8 в Секторі поліцейської діяльності № 2 відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Хіміків, 17 пов`язані із отриманням неправомірної вигоди, свідчать про причетність до скоєння інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Арешт на майно, з метою збереження речових доказів, можливий коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як того вимагають положення ст.98 КПК України.

На переконання апеляційного суду, слідчим у поданому клопотанні наведено, що відповідне майно необхідне для проведення відповідних експертиз, оглядів та зняття відповідної інформації, яка стосується вказаного кримінального провадження та має суттєве значення для проведення повного, всебічного досудового розслідування кримінального правопорушення, а без накладення арешту унеможливлює виявлення та огляд інформації, яка міститься на вилучених речах, призначення відповідних судових експертиз тощо.

На думку апеляційного суду, на даному етапі кримінального провадження є виправданим та обґрунтованим, накладення арешту на вказане майно, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів, а в свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно, може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Щодо зауважень захисника ОСОБА_7 про те, що первинне звернення слідчого із клопотанням з порушенням територіальної підсудності не скасовує імперативну норму закону щодо строку звернення з вказаним клопотанням, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вперше із відповідним клопотанням слідчий звернувся 10.09.2021 року, однак, ухвалою від 20.09.2021 року таке клопотання було повернуто особі, що його подала, для подачі до належного суду.

В подальшому слідчий за погодженням з прокурором 29.10.2021 року звернувся з відповідним клопотанням про арешт вищевказаного тимчасово вилученого майна до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси. В подальшому, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.11.2021 року клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, повернуто особі, для усунення недоліків та надано 72 години для їх усунення.

Як зазначає слідчий у клопотанні від 15.11.2021 року про арешт тимчасово вилученого майна, ухвалу про повернення клопотання ним було отримано 12.11.2021 року. Доказів отримання відповідної ухвали раніше матеріали кримінального провадження не містять, не заперечує щодо такої дати отримання і апелянт.

Ураховуючи викладене, з огляду на те, що визначені в ухвалі судді Київського районного суду м. Одеси від 04.11.2021 року строки спливали о 23 годині 59 хвилин 15.11.2021 року, слідчий, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна 15.11.2021 року, на переконання апеляційного суду, дотримав вимог КПК України, а відтак посилання апелянта на недотримання слідчим імперативної норми закону щодо строку звернення з вказаним клопотанням є хибним.

Посилання ж апелянта на закінчення строків досудового розслідування апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки, як встановлено апеляційним судом 03.11.2021 року, постановою заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000205 від 23.07.2021 року , за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, до трьох місяців, тобто до 09.12.2021 року, а отже оскаржувану ухвалу слідчим суддею постановлено у межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, апеляційний суд приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, тому, з урахуванням встановлених слідчим суддею обставин, клопотання сторони обвинувачення підлягало задоволенню.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, з урахуванням всього вищевикладеного та того факту, що на теперішній час стадія досудового розслідування кримінального провадження завершена, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2021 про накладання арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000205 від 23.07.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого. 3 ст. 368 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4