Справа № 283/2414/21
Провадження №1-кп/283/251/2021
У Х В А Л А
26 жовтня 2021 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , провівши у режимі відеоконференції судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 28.06.2021 за №0000152, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
17 вересня 2021 року до Малинського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000152, по обвинуваченню ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.Ухвалою суду від 23.09.2021 обвинуваченому продовжено строк тримання під вартою до 01.11.2021 включно.

Прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1, 3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, ухилення обвинуваченого від суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення. Прокурор зауважує, що запобігти вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не можливо. Крім того, ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_1 , що не віднесено до юрисдикції ВП №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області, що, у разі обрання ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, може негативно вплинути на виконання ним процесуальних обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що тримання під вартою для обвинуваченого є занадто суворим, а тому він не заперечує щодо застосування м`якшого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. На думку потерпілого, ОСОБА_5 зробив висновки щодо своєї протиправної поведінки та її наслідків, має молодий вік.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений має зареєстроване постійне місце проживання та роботи, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відшкодував потерпілому заподіяну шкоду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 зауважив, що обвинувачений за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, був допитаний з приводу обвинувачення, потерпілий також надав показання. Наявність недопитаних свідків, не є підставою для тримання обвинуваченого під вартою, оскільки суд може обмежити обвинуваченого у спілкуванні з ними.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію своїх захисників, просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Розглянувши клопотання прокурора та захисника, врахувавши позицію потерпілого, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з тим, згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами.

Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати тримання під вартою (рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Зі спливом певного часу саме існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і посилання на серйозність пред`явлених обвинувачень не можна вважати відповідними і достатніми.

Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання прокурора, суд враховує, що для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину та покарання, яке визначено санкцією інкримінованої статті, не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Прокурор вважає, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3-5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, ухилення обвинуваченого від суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що клопотання прокурора носить формальний характер, а наявність зазначених ризиків не обґрунтована.

Обвинувачений був допитаний з приводу обвинувачення, має сім`ю, місце проживання, працевлаштований, що свідчить про міцні соціальні зв`язки.

Потерпілий також допитаний у кримінальному провадженні та не заперечує проти застосування м`якшого запобіжного заходу, підтвердив, що протягом досудового розслідування обвинувачений не самостійно, не через третіх осіб не вчиняв на нього тиску.

Щодо перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином, прокурором не зазначено жодного обґрунтованого доводу з цієї підстави.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, оскільки ним не доведено, що продовжують існувати ризики невиконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також, що він може ухилятися від суду. В той же час з метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків необхідно змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашнього арешту в певний період доби з покладанням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 194, 201, 202, 331, 369, 372, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисників обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу з 19 години вечора до 07 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- перебувати за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 19 години вечора до 07 години наступного дня;

- утримуватись від спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ;

- не відвідувати с. Головки Коростенського району Житомирської області;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- прибувати до Малинського районного суду Житомирської області за викликом у судові засідання.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали про запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 покласти на Оболонське районне управління ГУ НП в м. Києві(м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 2-А). Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд. Контороль за виконанням ухвали покласти на Коростенську окружну прокуратуру.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали до 14 грудня 2021 року включно.

Копію ухвали невідкладно направити до: Житомирської УВП №8 (місто Житомир, проспект Незалежності, 172), Оболонського районного управління ГУ НП в м. Києві(м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 2-А), Коростенської окружної прокуратури для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1