Номер провадження 11-сс/816/97/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника володільця майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 грудня 2021 року, якою накладено арешт на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 грудня 2021 року клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Суми про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № №0001541 від 01 грудня 2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України було задоволено.

Накладено арешт на:

1) автомобіль TOYOTA RAV 4, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ;

2) технічний паспорт НОМЕР_2 ;

3) ключі від автомобіля TOYOTA RAV 4, д.н.з. НОМЕР_1 .

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, представник володільця майна адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 грудня 2021 року, відмовити прокурору Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про арешт майна.

В обгрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що висновки слідчого судді є необґрунтованими, невмотивованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, апелянт зазначає, що слідчим суддею не було враховано те, що автомобіль TOYOTA RAV 4, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на який накладено арешт, належить на праві власності ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Даний транспортний засіб було придбано на території Україна у ОСОБА_9 , який був другим власником автомобіля, внаслідок укладення договору купівлі продажу від 08 січня 2019 року. Перший власник - ОСОБА_10 придбала даний транспортний засіб в спеціалізованому салоні TOB «АВТОСАМІТ ЛТД», що підтверджується договором купівлі - продажу №ДР-0000290 від 29 квітня 2017 року, додатковою угодою №1 від 26 липня 2017 року до договору №ДР-0000290 від 29 квітня 2017 року, видатковою накладною №ВН-0474 від 26 липня 2017 року, актом прийому-передачі від 28 липня 2017 року, які булі надані в суді першої інстанції та долучені до матеріалів кримінального провадження, а враховуючи, що ОСОБА_8 є добросовісним набувачем, відсутні ризики втрати або приховування вказаного майна.

Також апелянта зазначає, що під час розгляду вказаного клопотання в суді першої інстанції, було звернуто увагу на можливість встановлення тільки заборони розпорядження транспортним засобом, що в повній мірі відповідає завданням арешту, однак, таким доводам слідчий суддя належної оцінки не надав, і мотивів відхилення в оскаржуваній ухвалі не навів.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення, пояснення представника володільця майна адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, заперечення прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, а згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення про арешт майна в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, слідчим суддею вищезазначені вимоги було дотримано в повному обсязі.

Так, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що CД Сумського РУП здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001541 від 01 грудня 20221 року по факту вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30 листопада 2021 року, приблизно о 14 год. 50 хв., представник сервісного центру МВС повідомила, що до центру звернувся ОСОБА_11 для перереєстрації авто "Toyota RAV 4" д.н.з НОМЕР_1 , який перебуває у розшуку Інтерполу.

30 листопада 2021 року, в ході огляду місця події за адресою: м. Суми, вул. Білопільський шлях, 18/1 у ОСОБА_11 було вилучено автомобіль TOYOTA RAV 4, білого кольору, НОМЕР_1 , технічний паспорт НОМЕР_2 , ключі від автомобіля TOYOTA RAV 4, д.н.з. НОМЕР_1 .

Звертаючись, в рамках даного кримінального провадження, до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, прокурор посилався на те, що є підстави вважати, що вказаний автомобіль міг зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення або може містити інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За наслідками розгляду зазначеного клопотання, слідчим суддею було прийнято рішення про його задоволення, з врахуванням того, що стороною обвинувачення було доведено те, що всі зазначені у клопотанні речі, а саме, автомобіль TOYOTA RAV 4, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; технічний паспорт НОМЕР_2 та ключі від автомобіля TOYOTA RAV 4, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто, є предметом злочину, зберегли сліди вчинення злочину та можуть бути використані, як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів та вважає, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у даному випадку, може перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не було враховано те, що автомобіль TOYOTA RAV 4, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на який накладено арешт, належить на праві власності ОСОБА_8 , не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що при її постановленні було враховано, що зазначений транспортний засіб належить ОСОБА_8 та перебуває у користуванні ОСОБА_11 , як і було враховано те, що марка і номер кузова вилученого автомобіля співпадають з ознаками автомобіля, який перебуває у розшуку Інтерполу і значиться як викрадений з 31 січня 2019 року.

Крім того, на спростування доводів апелянта, слідчим суддею було враховано і те, що арешт вилученого майна певною мірою завдасть шкоди інтересам і правам володільцю майна, однак, на даному етапі досудового розслідування, яке, до речі, розпочато лише 01 грудня 2021 року, є необхідним та виправданим заходом, з метою забезпечення збереження доказів у даному кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів зауважує, що слідчим суддею було вірно зазначено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника володільця майна без задоволення.

Керуючись ст. ст.404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 грудня 2021 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № №0001541 від 01 грудня 2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.290 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4