ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/552/21 Справа № 711/7675/21 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складісуддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2021 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, тимчасово непрацюючої, освіта середня, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 22.01.2022 року включно,

в с т а н о в и в :

слідчий СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із клопотанням, погодженим начальником відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 , внесеним у кримінальному провадженні № 0002304 від 25.08.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ст. 128 КК України про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 29.07.2021 року перебував на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де був переданий батьками на піклування бабусі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дідусю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на довгий період часу.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та день, через те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_12 нехтуючи своїми обов`язками, залишили без нагляду ОСОБА_11 , який, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння та за невстановлених обставин, в результаті своїх необережних дій, не усвідомлюючи небезпеку через малолітній вік, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, субдуральної гематоми правої скронево-тім`яної ділянки, з ознаками зміщення серединних структур, що відповідно до наказу № 6 від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_12 виявивши малолітнього ОСОБА_11 з отриманими травмами, спостерігаючи поганий стан здоров`я, при наявності можливості та обов`язку сповістити працівників охорони здоров`я про спричинення дитині тілесних ушкоджень, нею не скористалися, не вжили жодних заходів для звернення за професійною допомогою до закладів охорони здоров`я та самовпевнено, не маючи спеціальних знань у галузі медицини, обмежились лише самостійним наданням допомоги, усвідомлюючи реальну небезпеку для життя дитини тим самим завідомо залишили без кваліфікованої медичної допомоги онука, який у зв`язку з малолітством перебував у безпорадному стані і не міг вжити заходів до самозбереження до 24.08.2021 року, поки останній не втратив свідомість та ОСОБА_7 було викликано швидку медичну допомогу.

Своїми діями ОСОБА_7 , ОСОБА_12 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, коли той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватись про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, що спричинило тяжкі наслідки.

25.08.2021 року Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області за повідомленням КЗ «Черкаська обласна дитяча лікарня» про доставлення ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0002304 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

27.08.2021 року Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області за фактом залишення ОСОБА_11 в небезпеці до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0002326 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.

В подальшому матеріали указаних кримінальних проваджень № 0002304 та № 0002326 на підставі ст. 217 КПК України об`єднано із присвоєнням № 0002304.

28.08.2021 року ОСОБА_7 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2021 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 продовжено до 28.11.2021 року.

07.09.2021 року здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002304 доручено слідчому підрозділу вищого рівня - слідчому управлінню ГУНП в Черкаській області.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні постановою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури від 18.10.2021 року продовжено до трьох місяців, тобто до 28.11.2021 року, а постановою слідчого судді від 23.11.2021 року - продовжений до 28.02.2022 року.

Також вказує, що внаслідок особливої складності кримінального провадження завершити досудове розслідування у вказаний строк неможливо у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих та процесуальних дій, а саме в зв`язку з необхідністю: отримання висновку призначеної комісійної судово-медичної експертизи; отримання висновку призначеної стаціонарної судово-психіатричної експертизи підозрюваної ОСОБА_7 , що проводиться в експертній установі, розташованій в м. Дніпро та відповідно територіально віддаленій від м. Черкаси населеного пункту за місцем здійснення досудового розслідування, що потребує етапування ОСОБА_7 , яка перебуває під вартою; отримання висновку призначеної стаціонарної судово-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_12 , що проводиться в експертній установі, розташованій в м. Дніпро та відповідно територіально віддаленій від м. Черкаси населеного пункту за місцем здійснення досудового розслідування, що потребує етапування ОСОБА_12 , який перебуває під вартою; з урахуванням встановлених досудовим розслідуванням даних виконати інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність, оголосити підозрюваним ОСОБА_7 та ОСОБА_12 кінцеву підозру, з урахуванням зібраних у кримінальному провадженні доказів, виконати вимоги параграфу 3 глави 24 КПК України.

Без проведення зазначених слідчих та процесуальних дій, які здійснити раніше було неможливо з об`єктивних причин, завершення досудового розслідування неможливо, оскільки згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Обставинами, які перешкоджали проведенню зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій раніше, є особлива складність кримінального провадження, що зумовлено значним обсягом слідчих, процесуальних дій, кількість підозрюваних, тривалість та складність виконання експертиз, висновки яких мають істотне значення для з`ясування обставин кримінального провадження та є необхідними для прийняття об`єктивного рішення під час розгляду справи судом, а також неможливість призначення одних експертиз, без отримання висновків інших, що зумовлено методикою і певною послідовністю їх проведення.

Питання по проведенню стаціонарної судово-психіатричної експертизи стосовно підозрюваних не було вирішено до цього часу, оскільки необхідність її призначення була з`ясована після проведення раніше призначених судово-психіатричних експертиз, а саме за їх результатами. Вирішення питання про призначення комісійної судово-медичної експертизи потребувало завершення вже призначених судово-медичних експертиз, які тривалий час перебували на виконанні, та врахування їх результатів.

У зв`язку із тривалістю проведення відповідних експертиз, закінчити досудове розслідування у короткий строк є неможливим. Вказані дії не могли бути здійснені та завершені в межах трьохмісячного строку досудового розслідування з об`єктивних на те причин.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 згідно з ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2021 року закінчується 28.11.2021 року, але наданий час, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експертів, потерпілих в даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання її винуватою у вказаному кримінальному правопорушенні, відсутність міцних соціальних зв`язків, наявність на розгляді в суді стосовно неї кримінального провадження за фактом іншого кримінального правопорушення, підтверджують існування наведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані ризики виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою з наступних підстав:

- ризик можливого переховування від органу досудового розслідування з підстав тяжкості покарання, що загрожує, також узгоджується і з позицією Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування, обґрунтовується тим, що хоча ОСОБА_7 одружена, неповнолітніх дітей на утриманні немає, міцними соціальними зв`язками не пов`язана, тому в разі не обрання їй запобіжного заходу, остання усвідомлюючи те, що вона підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце проживання чи виїхати за кордон;

- ризик незаконного впливу на свідків та експертів, потерпілих в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що проведення ряду експертиз, висновки яких мають істотне значення для з`ясування обставин кримінального провадження, на даний час, з об`єктивних причин не завершено; частина свідків, які є сусідами підозрюваної ОСОБА_7 , та потерпіла підозрюваній ОСОБА_13 відома, потерпілими також є її син та невістка, у зв`язку з чим, вона матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, експертів, потерпілих шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на її користь чи відмови від надання показань з метою уникнення нею кримінальної відповідальності;

- ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що відразу після вчинення злочину ОСОБА_7 не з`являтиметься на виклики органу досудового розслідування та суду, оскільки остання вже перебувала в розшуку, знаючи про судові засідання, повістки ігнорувала;

- ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується репутацією ОСОБА_7 , яка раніше притягувалася до адміністративної відповідальності. На даний час стосовно ОСОБА_7 на розгляді Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження №0008341 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Окрім того, відповідно до характеристики на ОСОБА_7 від голови КМСН мікрорайону «Центральний», ОСОБА_7 характеризується виключно з негативного боку, конфліктна у відносинах з сусідами, груба, неадекватна, часто проявляє агресію. На неї постійно надходили скарги з приводу порушення тиші та антисанітарії на спільній території двору.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 покладається необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на свідків, експертів, потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, запобігати спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів

Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

Підстави для зміни запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_7 відсутні, а тому у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України інший, більш м`який запобіжний захід, не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам, а її вік, стан здоров`я не перешкоджають перебувати під вартою.

Крім цього, враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із залишенням без допомоги до малолітньої дитини, просить застосувати положення ч. 4 ст. 183 КПК України та не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

А тому, просив продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2021 клопотання слідчого задоволено, продовжено строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 22.01.2022 року включно.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, є цілком обґрунтованими доводи слідчого та прокурора щодо наявності таких ризиків, як можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, та можливість незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 усвідомлює тяжкість можливого покарання і під тягарем відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, а також можливості бути засудженою до позбавлення волі, може залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки на даний час досудове розслідування ще триває, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, органом досудового розслідування, в обґрунтування клопотання наведені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, необхідність в проведенні ряду судових експертиз, в тому числі і судової психіатричної експертизи. Вказані доводи є обґрунтованими і вони, у сукупності з існуючими ризиками, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 .

Враховуючи наявність достатніх доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винною у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи дані про особу підозрюваної, особливості її життєдіяльності, свідчать про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваної та необхідність застосування до неї суттєвих заходів процесуального примусу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процессуального закону.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що стороною обвинувачення та прокурором не доведено безпосередню причетність підозрюваної до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України.

Вважає, що підозрюваній можливо було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання.

Вказує, що його підзахисна раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася, її вина не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, отже тримання під вартою ОСОБА_7 є незаконним, оскільки жоден ризик, на думку захисника, не доведений.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_8 та підозрюваної ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, слідчий суддя, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.

Так, слідчим суддею, були заслухані пояснення прокурора, підозрюваної та її захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Всупереч доводам апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , слідчий суддя при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував, конкретні обставини кримінального провадження, вагомість наданих стороною обвинувачення доказів, дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника щодо сумнівності повідомленої підозри, то апеляційний суд вважає їх неспроможними, з огляду на стадію кримінального провадження, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки такі перевіряються судом першої інстанції на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, та яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

В даному випадку щодо питання обґрунтованості підозри має застосовуватися стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Необхідно оцінювати обґрунтованість усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На теперішній час досудове розслідування триває, підстав стверджувати про невідповідність змісту підозри обставинам інкримінованого правопорушення не має, обставини кримінального правопорушення мають встановлюватись та конкретизуватись в подальшому, а наявні докази оцінюватись у сукупності з іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування як стороною обвинувачення, так і стороною захисту.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З врахуванням характеру висунутої ОСОБА_7 підозри, у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із залишенням без допомоги, стосовно малолітньої дитини, який карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, остання вже перебувала в розшуку, знаючи про судові засідання, наразі на розгляді Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження №0008341 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з метою уникнення кримінальної відповідальності, підозрювана ОСОБА_7 може переховуватись від слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшились і виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Посилання в апеляційній скарзі захисника підозрюваної на наявність у неї міцних соціальних зв`язків та відсутність судимості, то такі дані самі по собі, не можуть слугувати підтвердженням належної процесуальної поведінки підозрюваної та відсутності встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а отже є неспроможними.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваної ОСОБА_7 під вартою, оскільки прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання підозрюваної під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу підозрюваної підтверджують на даному етапі провадження, потребу в подальшому триманні останньої під вартою.

Підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводи апеляційної скарги про те, що наведені у судовому рішенні ризики не ґрунтуються на доказах і не відповідають фактичним обставинам, апеляційний суд вважає безпідставними.

Рішення слідчого судді прийнято на основі всебічно з`ясованих обставинах, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.1 ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З врахуванням викладеного, на думку апеляційного суду рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2021 про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 днів до 22.01.2022 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді :