Справа №127/1752/21
Провадження №1-кп/127/78/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2020 р. за № 0001385 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дані ризики не зменшилися. Обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому може ухилятися від суду, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Просить продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам. Підстав для зміни, скасування застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не вбачає.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважають, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведенні. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заявили клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід або ж визначення розміру застави в меншому розмірі. Клопотання мотивовані тим, що відсутня обгрунтована підозра, протокол затримання обвинуваченого незаконний та має ознаки фальсифікацій, прокурором не доведено підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_3 є інвалідом, має постійне місце проживання, родину, дитину, а отже має міцні соціальні зв`язки. Обвинувачений не має наміру ухилятися від суду, впливати на представника потерпілого та свідків, вчиняти інше кримінальне правопорушення. Прокурором не доведено, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Вважають, що до обвинуваченого ОСОБА_3 може бути застосовано більш м`який запобіжний захід або ж визначено розмір застави в меншому розмірі, оскільки обвинувачений працевлаштований не був, доходів не мав, його родина перебуває у скрутному матеріальному становищі.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід або ж визначення розміру застави в меншому розмірі.
Заслухавши позиції сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та наданих до суду клопотань, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 26.09.2020 року з одночасним визначенням застави в розмірі 659 100 грн. 00 коп.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.09.2020 року було продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29.10.2020 року.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.10.2020 року було продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25.12.2020 року.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2020 року було продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29.01.2021 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2021 року було продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 28.03.2021 року з одночасним визначенням розміру застави.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2021 року було продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21.05.2021 року з одночасним визначенням розміру застави.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.05.2021 року було продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17.07.2021 року з одночасним визначенням розміру застави.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2021 року було продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13.09.2021 року з одночасним визначенням розміру застави.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2021 року було продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07.11.2021 року з одночасним визначенням розміру застави.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, перебуває в незареєстрованому шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, до затримання мав постійне місце проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Що стосується ризику переховування від суду, то як вбачається із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).
Суд зазначає, що тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, що в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик переховування від суду настільки, що його неможливо відвернути, не тримаючи особу під вартою.
Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, оскільки має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, самі по собі не можуть служити підставою для зміни запобіжного заходу, а мають враховуватися в сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду клопотань.
Що стосується ризику незаконно впливати на свідків, суд, оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків, враховує, що свідки на даний час судом не допитанні, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до дослідження показань свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив.
Також враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, та приймає до уваги стадію даного судового провадження, в межах якого докази судом не досліджувалися.
В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше тримання під вартою обвинуваченого.
Враховуючи встановлені судом обставини, в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків, є доведеними та достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам. Вказані ризики на даний час не зменшилися та не відпали.
На думку суду, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

А тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого.
При цьому, позицію сторони захисту про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не можливо визнати такою, що ставить під сумнів вище викладені висновки суду.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається у межах, зокрема щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 клопотали про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід або ж визначення розміру застави в меншому розмірі, оскільки обвинувачений є інвалідом, офіційно працевлаштований до затримання не був, доходів не мав, його мати хворіє, родина перебуває у скрутному матеріальному становищі.
Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші дані про особу обвинуваченого, зокрема, стан його здоров`я, а також ризики, передбачені статтею 177 КПК України, суд вважає, що достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків буде застава у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Суд вважає, що такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 182, 183, 194, 291, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - задовольнити частково.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід або ж визначення розміру застави в меншому розмірі - задовольнити частково.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 03.11.2021 року до 01.01.2022 року включно.
Одночасно визначити розмір застави обвинуваченому ОСОБА_3 в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 136 200 (сто тридцять шість тисяч двісті) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на обвинуваченого у разі внесення застави такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, утримуватися від спілкування з особами, які є свідками у кримінальному провадженні, носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
У разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для відома та виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, захисником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя