печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при скретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000394,-
В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000394.
У вимогах даного клопотання суб`єкт звернення просить, скасувати арешт накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/44498/19-к-к від 21.08.2021 року у кримінальному провадженні № 0000394, зокрема: на об`єкт нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме: гаражу НОМЕР_1 (16,9 кв. м.) у б. АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вказаного клопотання особа, яка його заявила вказує, що арешт накладений необґрунтовано, без достатніх та належних на те підстав з грубим порушенням норм КПК України. ОСОБА_4 набула у власність вказану квартиру за власні кошти та на законних підставах, та є добросовісним набувачем, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.
У судове засідання особа, яка звернулася із клопотанням не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином. Проте, адвокатом подано заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.
Прокурор/слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте, прокурором подано заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення клопотання заперечив, просив відмовити.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000394 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 368, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1 КК України.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/44498/19-к-к від 21.08.2021 року у кримінальному провадженні № 0002534 від 18.03.2015 частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора групи прокурорів Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно та накладено арешт із забороною розпорядження (у тому числі відчуження) на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 : АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_1 (16,9 кв.м).
З мотивувальної частини ухвали від 21.08.2019 року вбачається, що при накладенні арешту слідчий суддя вказував, що майно, про скасування арешту з якого просить заявнк, може бути відчужене і це призведе до втрати речових доказів, з метою забезпечення завдання кримінального провадження, а саме збереження речових доказів, вжиття заходів щодо спеціальної конфіскації чи конфіскації майна як виду покарання у майбутньому, виникла необхідність у накладені арешту на майно набуте внаслідок злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 та яке перебуває у власності третіх осіб, котрі сприяли легалізації (відмивання) доходів отриманих ОСОБА_5 злочинним шляхом.
Зі змісту ухвали вбачається, що постановою від 25.07.2019, вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Санкцією ч. 1 ст. 255 КК України передбачена спеціальна конфіскація майна.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 96-2 Кримінального кодексу України майно підлягає спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.
З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту, оскільки вказане вище майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, набуте кримінально протиправним шляхом, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, належить на праві власності третім особам, які повинні були знати, що таке майно відповідає ознакам, зазначеним у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, як таке що одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації майна.
Доказів, що в органу досудового розслідування відпала потреба у накладеному арешті, слідчому судді не надано.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000394 - відмовити .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1