Справа № 301/2581/21

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2021 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іршавського районного суду Закарпатської області в м. Іршава кримінальне провадження №0000283 від 30.08.2021 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступок), передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5
законного представника потерпілого ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
29 серпня 2021 року, біля 20 години 30 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись на вулиці Лесі Українки в с.Луково, Хустського району, а саме неподалік свого будинку, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли під час сварки між ним та його сусідом неповнолітнім ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканцем АДРЕСА_2 , діючи умисно, схопив із землі дерев`яну раму призначену для утримання вікна, яка знаходилася неподалік від нього та наніс нею один удар в область лівого плеча та голови, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покровів ділянки нижньої третини лівого плеча по задній поверхні, рани шкірних покровів ділянки лобного горба справа, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 182-і від 03 вересня 2021 року, за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня.

Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження потерпілому, що спричинило короткочасний розлад здоровя, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушені (проступку) визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Надав показання про те, що потерпілий ОСОБА_5 спровокував його до таких дій, попередньо образивши, та пхнувши. Під час конфлікту з потерпілим, він взяв із землі деревяну раму призначену для утримання вікна, та наніс нею один удар.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 29 серпня 2021 року, біля 21 години, проїжджаючи разом зі своїм братом на скутері повз домоволодіння де проживає обвинувачений, почув як ОСОБА_3 щось крикнув, та побачив, що ОСОБА_3 їм у слід кинув камінь, який попав по його руці. Розвернувши скутер, вони з братом під`їхали до ОСОБА_3 . Але ОСОБА_3 нічого не пояснюючи вдарив його по голові та руці дерев`яною рамою (палицею) призначену для утримання вікна, яку тримав у руках. Також пояснив суду, що з ОСОБА_3 вони є сусідами, і у них вже тривалий час неприязні стосунки.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 та законий представник потерпілого ОСОБА_6 визначення міри покарання обвинуваченому, залишили на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (проступку) за ч.2 ст.125 КК України доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, часу, місця, способу, мети та мотивів його вчинення, винуватості обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та обмежився таким обсягом дослідження доказів: допит обвинуваченого, допит неповнолітнього потерпілого, думка законного представника потерпілого щодо міри покарання, дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він заподіяв умисне легке тілесне ушкодження потерпілому, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.
При призначенні покарання обвинуваченому, суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
В даній справі, суд, призначаючи покарання обвинуваченому, разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу.

Так, ОСОБА_3 має постійне місце проживання, одружений, пенсіонер, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів - нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, є таким, що не має судимостей.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За змістом ст.12 КК України вчинене кримінальне правопорушення класифікується як кримінальний проступок.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Враховуючи всі обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, і таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов, у даному кримінальному проваджені, не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу розміром 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1