Справа № 163/1093/21
Провадження № 1-кп/163/164/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000121 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Головне Любомльського району Волинської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої спеціальної освіти, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він приблизно влітку 1991 року, точної дати не встановлено, перебуваючи в урочищі Кусниське, що на околиці смт Головне Ковельського (колишнього Любомльського) району Волинської області, під час випасання корів, у землі, біля меліоративного каналу, виявив гвинтівку, яка є нарізною вогнепальною зброєю переробленою саморобним способом із 4,5 мм однозарядної пневматичної пружинно-поршневої гвинтівки марки «ИЖ 38п», заводський номер НОМЕР_1 , в якій проведено розточення патронника ствола під патрон кільцевого запалення калібру 5,6 мм та перероблення повітряпрохідного отвору монтуванням ударника з бойком, яка для проведення пострілу придатна, звернув її у свою користь та з метою подальшого її зберігання переніс до підсобного господарського приміщення за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до виявлення працівниками поліції 24 квітня 2021 року.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованого йому злочину за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди буде призначене покарання за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням.

Під час розгляду питання про затвердження угоди, суд встановив таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, яке не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст. 263 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважала за необхідне затвердити угоду.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Речовий доказ слід конфіскувати в порядку ст.ст.961, 962 КК України і відповідно до ст.100 КПК України знищити.
Судові витрати на проведення експертизи згідно із ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 13.05.2021 у кримінальному провадженні № 0000121 від 24.04.2021, укладену виконувачем обов`язків начальника Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: нарізну вогнепальну зброю перероблену саморобним способом із 4,5 мм однозарядної пневматичної пружинно-поршневої гвинтівки марки «ИЖ 38п», заводський номер НОМЕР_1 , в якій проведено розточення патронника ствола під патрон кільцевого запалення калібру 5,6 мм та перероблення повітряпрохідного отвору монтуванням ударника з бойком, яка зберігається в КЗЗ відділення поліції №1 Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області, конфіскувати у власність держави в порядку ст.ст.961, 962 КК України і на підставі п.3 ч.9 ст.100 КПК України знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 1307 (одну тисячу триста сім) гривень 60 копійок судових витрат за залучення експерта на проведення судової експертизи зброї.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1