Справа № 333/8683/21
Провадження № 1-в/333/41/22
УХВАЛА
Іменем України
18 січня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, подання начальника Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.10.2006 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі, звільнений 04.02.2014 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 2 роки 3 місяці 26 днів, -
В С Т А Н О В И В:
08.12.2021 року начальник ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про встановлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного нагляду, мотивуючи подання тим, що ОСОБА_4 перебуває на профілактичному обліку у ВП № 4 Запорізького РУП ГУПН в Запорізькій області з 06.02.2014 року по теперішній час. Після звільнення у відношенні ОСОБА_4 адміністративний нагляд не встановлювався. Дата погашення судимості 04.02.2022 року. У даний час ОСОБА_4 перебуває під формальним адміністративним наглядом. Під час перебування під формальним адміністративним наглядом вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 175-1, ч. 1 ст. 178 КУпАП. На теперішній час офіційно не працевлаштований, має нестабільні матеріальні доходи. Його поведінка свідчить про небажання стати на шлях виправлення.
Представник ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримує та просить задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Особа, відносно якої вирішується питання про встановлення адміністративного нагляду ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розглянути подання без його участі, проти його задоволення не заперечує.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
За статтею першою Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» встановлено, що адміністративний нагляд це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню кримінальних правопорушень окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.
Відповідно до п. «в» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо вони після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів Національної поліції, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про порушення правил адміністративного нагляду» в пункті 6 вказаної постанови вбачається, що перевіряючи обґрунтованість подання про встановлення адміністративного нагляду щодо осіб, зазначених у п. «в» ст. 3 Закону, належить перевіряти дані про вчинені ними правопорушення, а також законність та обґрунтованість застосування до них заходів стягнення. При цьому слід мати на увазі, що адміністративний нагляд може бути встановлений за умови, що після звільнення з місць позбавлення волі особа, незважаючи на попередження органів внутрішніх справ, систематично порушує громадський порядок, права інших громадян чи вчиняє інші правопорушення і за кожне правопорушення притягувалась до відповідальності у встановленому Законом порядку.
Під іншими правопорушеннями слід розуміти такі порушення, що посягають на громадську безпеку чи порядок управління.
Відповідно до ст. 370 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
За приписами ст. 81 КПК, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Засада верховенства права, яка лежить в основі кримінального провадження, широко використовується при обґрунтуванні своїх рішень Європейським судом (далі Суд) з прав людини. Правові позиції, сформульовані у цих рішеннях, мають обов`язково враховуватися судами України. В результаті тривалого і динамічного тлумачення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) Суд сформулював низку правових положень, які охоплюються верховенством права. Серед них основним є забезпечення права людини на справедливий суд. Це право відповідно до Конвенції та інтерпретації його Судом включає: а) право на гарантований доступ до суду; б) право на законного компетентного і безстороннього суддю; в) право викласти свою позицію в суді; г) право на ефективні засоби юридичного захисту в суді; г) право на справедливий судовий розгляд; д) право на презумпцію невинуватості у кримінальному провадженні; є) право на розумний строк розгляду справи; є) право на відкритий розгляд справи (за винятком обумовлених випадків).
Згідно з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.03.1986 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про порушення правил адміністративного нагляду», суд, при розгляді питання встановлення чи продовження адміністративного нагляду, не може допускати формального підходу, тому слід повно досліджувати всі обставини та перевіряти обґрунтованість встановлення і продовження адміністративного нагляду.
Перевіряючи обґрунтованість подання про встановлення адміністративного нагляду, судом встановлено наступне.
Так, ОСОБА_4 був засуджений вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 30.10.2006 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі 04.02.2014 року, умовно-достроково, з невідбутим терміном покарання 2 роки 3 місяці 26 днів.
Як вбачається з матеріалів справи, після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_4 дійсно притягувався до адміністративної відповідальності, а саме, 25.02.2021 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, 25.02.2021 року за ч. 1 ст. 175 КУпАП. Проте, суд вважає, що вчинені останнім порушення за своїми періодичністю, характером та обставинами у достатній мірі не дають підстав вважати, що ОСОБА_4 є небезпечним для суспільства і на цей час потребує застосування до нього примусових профілактичних заходів спостереження і контролю з боку органів Національної поліції. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь які дані, що після вчинення вказаних вище адміністративних правопорушень, ОСОБА_4 попереджався працівниками поліції про недопустимість такої поведінки, а також що йому роз`яснювалось, що в іншому випадку у відношенні нього може бути встановлений адміністративний нагляд.
Вирішуючи питання чи підлягає задоволенню внесене подання, суд враховує, що суспільно небезпечна особа це та, яка схильна або має бажання за певних умов до заподіяння або створення загрози заподіяння істотної шкоди фізичній, юридичній особі, суспільству або державі, а суспільна небезпечність особи це крайня негативна характеристика людини, що представляє собою її схильність або бажання за певних умов до заподіяння або створення загрози заподіяння істотної шкоди фізичній, юридичній особі, суспільству або державі.
Так, відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», підставами для встановлення адміністративного нагляду є матеріали органів Національної поліції щодо осіб, зазначених у пункті «в» статті 3 цього Закону.
У зв`язку із викладеним, представлені суду матеріали подання жодним чином не свідчать про те, що ОСОБА_4 не бажає ставати на шлях виправлення, є суспільно небезпечною особою та потребує постійного контролю з боку ОВС (поліції), а тому у суду відсутні підстави для задоволення подання.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що 04.02.2022 року, тобто через сімнадцять днів, у ОСОБА_4 закінчується термін погашення судимості, а отже встановлення адміністративного нагляду буде суперечити ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».
Керуючись ст.ст. 3, 6, 8 Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», ст. ст. 369, 370, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні подання начальника Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1