В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2021 м. Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження за № 0002013, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Узин, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 01.04.2002 Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
2) 04.12.2012 Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці, 29.06.2006 умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі, з невідбутим строком покарання 1 рік 7 місяців 9 днів;
3) 30.11.2009 Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1275.00 грн.;
4) 30.07.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.15.05.2013 умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі з невідбутим строком покарання 5 місяців 5 днів;
5) 03.04.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;
6) 14.05.2015 Обухівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України, в силу ст. 70 КК України вирок Обухівського районного суду поглинений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2015;
7) 13.07.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, 04.10.2019 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6

У С Т А Н О В И В:

25.08.2021 близько 01-00 год. ОСОБА_3 , проходив повз складське приміщення по АДРЕСА_1 , яке орендує ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вищевказаному місці та у вказаний час, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зайшов з тильної сторони складського приміщення, розібрав кладку цегли, якою було загороджене вікно та незаконно проник до вищезазначеного приміщення, звідки повторно, таємно вчинив крадіжку трьох мішків брухту міді, загальною масою 100 кг., вартістю 19 333.00.00 грн, які належать потерпілому ОСОБА_7 .
Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 19 333.00 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та надав пояснення аналогічні фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті, в скоєному щиро кається, просив не позбавляти його волі, запевняв, що не допустить подібних дій у майбутньому. Шкоду потерпілому відшкодував повністю шляхом повернення коштів.

Потерпілий ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, натомість надіслав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд кримінального провадження у його відсутності. Претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде, просить обвинуваченого ОСОБА_3 суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності із ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, а також положення ч. 2 ст. 50 КК України в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , встановлено, що за місцем проживання останній зарекомендував себе негативно, громадський порядок не порушує, в зловживанні спиртними напоями не був помічений, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжок; офіційно не працевлаштований, заробляє на життя тимчасовими заробітками; одружений, має на утриманні малолітню дитину; на обліку у лікаря-психіатра не перебуває; має зареєстроване місце проживання; Обвинувачений має не зняті та непогашені судимості, раніше сім разів був засуджений за вчинення корисливих тяжких злочинів проти власності та злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. Після відбуття покарання через нетривалий проміжок часу знову вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, що свідчить про його злочинну спрямованість поведінки, вперте небажання стати на шлях виправлення.
Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості злочину, обставини злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, його відношення до вчиненого, думку потерпілого щодо покарання, який просить суворо не карати, приходить до висновку що ОСОБА_3 представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто необхідним і достатнім для можливого виправлення ОСОБА_3 буде призначення йому покарання у виді позбавлення волі у нижній межі санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст.69-1КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.

Призначення ОСОБА_3 більш суворого покарання буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, обставини, які пом`якшують покарання та думку потерпілого.

Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого не має з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні в розмірі 1716.20 грн. відповідно до ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 1716 (одну тисячу сімсот шістнадцять) гривень 72 копійки.
Речові докази: шматок металу коричневого кольору, який було поміщено до спецпакету № 2461219 та спецпакет № 4085849, які згідно квитанції № 1106/2021 від 20.09.2021 та №1132/2021 від 23.09.2021 передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області після набрання вироком законної сили - знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя Тетяна КЛЕПА