ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 617/541/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2998/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.185, 297 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, з участю обвинуваченого ОСОБА_8 , представників потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , без участі обвинуваченого ОСОБА_11 та без участі потерпілих по справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що від частини з них надійшли заяви про розгляд справи без них, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого та його захисника на вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29 07 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гатище Вовчанського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 297 КК України з призначенням покарань:

-за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ч.3 ст. 297 КК України у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_12 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк покарання засудженому ОСОБА_12 ухвалено обчислювати з 15 березня 2021 року, з моменту фактичного затримання.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_12 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 15 березня 2021 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний - тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор»;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гатище Вовчанського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, військовослужбовця Збройних Сил України, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Гатище Вовчанського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2011 року за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст.ст. 107,81 КК України умовно-достроково 05 грудня 2014 року за постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 11 2014 року на невідбуту частину покарання 1 рік 1 місяць 21 день,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 12 337 (дванадцять тисяч триста тридцять сім) грн 50 копійок.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 (тридцять тисяч) грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що в період 15-17 січня 2017 року (точної дати та часу не встановлено) у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, який полягав у скоєнні крадіжки чужого майна з території ФОП « ОСОБА_13 », що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , після чого ОСОБА_11 в ході телефонної розмови із ОСОБА_12 домовилися про вчинення крадіжки із вищезазначеної території. ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , який має непогашені судимості, повторно та ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, діючи спільно у групі та узгоджено між собою, прибувши до території ФОП « ОСОБА_13 », яка розташована по АДРЕСА_3 , з метою заволодіння чужим майном, через наполовину завалену бетонну плиту огорожі території складського майданчику, проникли до території ФОП « ОСОБА_13 », звідки за допомогою інструменту, який ОСОБА_12 заздалегідь взяв із собою з дому, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, таємно, зняли та в подальшому викрали з приміщення доку № 2 три алюмінієві листи, розмірами: висота 4 м, ширина 1,25 м, товщина 1 мм, знявши їх з кріплення, загальною вартістю 2 467 грн 50 к., що належать ФОП « ОСОБА_13 », після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власну користь, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену вище суму (Епізод № 1).
Крім того, в період з 29-30 січня 2017 року , (точної дати та часу не встановлено) у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, який полягав у скоєнні крадіжки чужого майна з території ФОП « ОСОБА_13 », що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , після чого ОСОБА_11 в ході телефонної розмови із ОСОБА_12 домовилися про вчинення крадіжки із вищезазначеної території, після чого реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , діючи спільно у групі та узгоджено між собою, прибувши до території ФОП « ОСОБА_13 », яке розташоване по АДРЕСА_3 , де переконавшись в тому, що їхні злочинні дії залишаться непоміченими сторонніми особами, з метою заволодіння чужим майном, через наполовину завалену бетонну плиту огорожі території складського майданчику, проникли до території ФОП « ОСОБА_13 », звідки за допомогою інструменту, який ОСОБА_12 заздалегідь взяв із собою з дому, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення, таємно викрали з приміщення доку № 2 три алюмінієві листи, розмірами: висота 4 м, ширина 1,25 м, товщина 1 мм, знявши їх з кріплення, загальною вартістю 2 467 грн 50 к., що належать ФОП « ОСОБА_13 », після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власну користь, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену вище суму (Епізод № 2).
Крім того, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 10 лютого 2017 року, (точного часу не встановлено), реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, діючи спільно та узгоджено між собою, з метою заволодіння чужим майном, прибули до території ФОП « ОСОБА_13 », яка розташована по АДРЕСА_3 , де через наполовину завалену бетонну плиту огорожі території складського майданчику, проникли до території, що належить ФОП « ОСОБА_13 », звідки за допомогою приготовленого інструменту, який ОСОБА_12 заздалегідь взяв із собою з дому, діючи умисно, повторно, таємно викрали з приміщення доку № 2 три алюмінієві листи, розмірами: висота 4 м, ширина 1,25 м, товщина 1 мм, загальною вартістю 2 467 грн 50 к., що належать ФОП « ОСОБА_13 », після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власну користь, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену вище суму (Епізод № 3).
Крім того, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 25 лютого 2017 року, (точного часу не встановлено), маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з території ФОП « ОСОБА_13 », реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, діючи спільно у групі та узгоджено між собою, через наполовину завалену бетонну плиту огорожі території складського майданчику, незаконно проникли до території ФОП « ОСОБА_13 », що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , звідки за допомогою приготовленого інструменту, який ОСОБА_12 заздалегідь взяв із собою з дому, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрали з приміщення доку № 2 шість алюмінієвих листів, розмірами: висота 4 м, ширина 1,25 м, товщина 1 мм, загальною вартістю 4 935 грн 00 к., що належать ФОП « ОСОБА_13 », після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власну користь, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену вище суму (Епізод № 4).
Також, 09 травня 2018 року біля 18 00 години, ОСОБА_12 , перебуваючи біля братської могили невідомим солдатам, що розташовується по АДРЕСА_3 , що огороджена металевим парканом, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на наругу над братською могилою, підійшовши до однієї секції металевого паркану братської могили невідомим солдатам, з метою подальшої реалізації в якості металобрухту, таємно, розхитав та в подальшому викрав одну секцію металевого паркану братської могили невідомим солдатам, що розташована за вищевказаною адресою та знаходиться на балансі Гатищенської сільської ради Чугуївського (бувшого Вовчанського) району Харківської області, чим вчинив наругу над могилою з корисливих мотивів, що виразилося в образливому ставленні до місця поховання невідомим солдатам (Епізод № 5).

Вказані дії ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, а дії ОСОБА_12 ще й за ч.3 ст. 297 КК України, тобто наруга над могилою, вчинена з корисливих мотивів.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить про зміну вироку та пом`якшення йому покарання (т. 7 а.с. 197).

Апеляційну скаргу на вказаний вирок було подано також захисником обвинуваченого ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_14 , який просив вирок стосовно ОСОБА_12 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що провина його підзахисного за ч.3 ст. 297 КК України не доведена, оскільки відсутній склад вказаного кримінального правопорушення.

Зазначив, що оскільки товарознавча експертиза проведена приватним фахівцем оцінювачем, яка не є експертом, то і її висновок є недопустимим доказом.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_8 при вирішенні питання щодо апеляційних вимог апелянтів, покладався на розсуд суду.

Представники потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вважали оскаржуваний вирок законним і обґрунтованим, будь-яких підстав для його зміни чи скасування не вбачали.

Прокурор просила залишити апеляційні скарги обвинуваченого та захисника без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомленими про розгляд апеляційних скарг, у судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду справи без їх участі до апеляційного суду не надавали.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_14 надав заву, в якій просив проводити апеляційний розгляд без його участі. Свою апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_12 , думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та представників потерпілого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_12 підлягає задоволенню, в той час, як апеляційна скарга його захисника підлягає задоволенню лише частково.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, перевіряючи апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_14 в частині доводів щодо відсутності у діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні під час ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю, в той час, як за ч.3 ст. 297 КК України вину хоча і не визнав, при цьому пояснив, що 09 травня 2018 року біля 18 - 00 години він був біля братської могили невідомим солдатам, що розташовується по АДРЕСА_3 , звідки викрав одну секцію металевого паркану братської могили невідомим солдатам. Під час надання пояснень в судових дебатах та останньому слові провину за злочин, передбачений ч.3 ст.297 КК України не визнав та пояснив, що він проходив повз братської могили та побачив секцію металевого паркану, який лежав на землі. Він його забрав, а в подальшому за власні кошти відновив паркан.
Незважаючи на доводи захисника щодо невизнання ОСОБА_12 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення.

Висновки суду, зокрема ґрунтуються на показаннях самого обвинуваченого, який по суті не заперечував того факту, що він дійсно, забрав секцію з металевого паркану братської могили невідомим солдатам.

Доводи ж апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_12 щодо відсутності у діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 10 травня 2018 року та фототаблицею до нього, місцем огляду якого є територія братської могили, яка розташована в с. Гатище, Чугуївського (бувшого Вовчанського району), Харківської області. Позаду пам`ятника, ліворуч від входу, мається ділянка з відсутньою секцією паркану (т.4 а.с.07-10);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 травня 2018 року в якому голова Гатищенської сільської ради Вовчанського району Харківської області ОСОБА_15 просить прийняти міри до невідомих осіб, які в ніч з 09 травня 2018 року на 10 травня 2018 року скоїли крадіжку металевого паркану, яким огороджений пам`ятник братської могили загиблим воїнам в с. Гатище (т.4 а.с.11);
- протоколом огляду місця події від 10 травня 2018 року та фототаблицею до нього, а саме домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 . В центрі домоволодіння знаходиться купа металобрухту серед якого розташовані три мішки білого кольору в яких знаходяться фрагменти металевого забору сірого кольору зі слідами іржі та металевий куток сірого кольору, загальною вагою 33 кг (т.4 а.с.30-34);
- протоколом огляду предметів від 12 травня 2018 року та фототаблицею до нього, яким встановлено, що предмети, що оглядаються є 14 роздрібнених фрагментів металевого паркану сірого кольору, який представлений у вигляді 9-ти металевих прутів (4 решітки зігнуті у вигляді підкови та 5 у вигляді геометричних візерунків) та 5 металевих кутків зігнутих у вигляді підків. 4 фрагменти металевих прутів зігнуті у вигляді підків, загальною довжиною 82 см, 83 см, 85 см, 88 см, загальною товщиною металевих прутів діаметром 1 см. 5 металевих прутів зігнуті у вигляді геометричних візерунків та мають загальну довжину 202 см, 204 см, 230 см, 261 см, 249 см, загальна товщина металевих прутів діаметром 1 см. 5 металевих кутків мають загальну довжину 100 см, 103 см, 117 см, 154 см, 167 см, товщина металу 0,3 см, довжина ребра по 3 см (т.4 а.с.36);
- постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 13 травня 2018 року якою 4 фрагменти металевих прутів зігнуті у вигляді підків, загальною довжиною 82 см, 83 см, 85 см, 88 см, загальною товщиною металевих прутів діаметром 1 см; 5 металевих прутів зігнуті у вигляді геометричних візерунків та мають загальну довжину 202 см, 204 см, 230 см, 261 см, 249 см, загальна товщина металевих прутів діаметром 1 см; 5 металевих кутків мають загальну довжину 100 см, 103 см, 117 см, 154 см, 167 см, товщина металу 0,3 см, довжина ребра по 3 см (т.4 а.с.37-38);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26 травня 2018 року за участю ОСОБА_12 , який було проведено біля братської могили загиблим воїнам, під час якого ОСОБА_12 показав місце, де він відламав секцію металевої огорожі, сірого кольору, після чого показав шлях яким він переніс металевий паркан. ОСОБА_12 переніс металевий паркан до будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , де розламав його та склав у мішки, після чого здав на металобрухт (т.4 а.с.67-72). В ході слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_12 показав, що він «відламав секцію металевої огорожі, сірого кольору» (т.4 а.с.68), чим спростовуються його твердження в судових дебатах о непричетності до вказаного злочину.
Аналізуючи усі вищевказані докази, колегія суддів приходить до висновку про їх належність та допустимість, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та їх оцінці, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_12 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів, жоден з доводів захисника ОСОБА_12 не знайшов свого підтвердження та спростовується матеріалами справи, а тому сприймається колегією суддів як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення або пом`якшення його відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Що стосується посилання захисника на недопустимість такого доказу, як висновок товарознавчої експертизи, проведеної приватним фахівцем-оцінювачем ОСОБА_16 , то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки вартість викраденого майна, яка була предметом встановлення вказаної експертизи не заперечувалась обвинуваченими, то вказане посилання апеляційної скарги є недоречним.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року), а тому підстав для задоволення апеляційних вимог за обставин, викладених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_14 , не вбачається.

Що стосується апеляційних вимог захисника та обвинуваченого ОСОБА_12 про пом`якшення останньому покарання, то колегія судів дійшла до висновку про необхідність їх задоволення, з огляду на наступне.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_12 покарання, суд першої інстанції згідно з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а саме те, що останній раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на даний час не працює, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

У той ж час, на думку колегії суддів суд першої інстанції при призначенні покарання недостатньо врахував висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого виправлення ОСОБА_12 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_12 покарання є занадто суворим.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Відповідно до п.1 та п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, виходячи з принципу співмірності та індивідуалізації покарання, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити призначене ОСОБА_12 покарання та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, застосувавши при цьому положення ст. 70 КК України.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_12 , а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції змінити, а апеляційні скарги в частині пом`якшення ОСОБА_12 покарання задовольнити.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 29 07 2021 року по справі щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , - в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , - змінити.

Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, - задовольнити частково.

ОСОБА_12 пом`якшити призначене за ч.3 ст. 297 КК України покарання з 4 років 6 місяців до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити обвинуваченому ОСОБА_12 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4