Справа № 368/1301/20
Провадження 1-кп-120/21
ухвала

30 листопада 2021 року Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000004 від 11.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146-1, ч. 2 ст. 127, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 152 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146-1, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 152 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 146-1, ч. 2, ст. 127 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146-1 КК України; ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засідання прокурором подані клопотання відносно обвинувачених про продовження запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту та тримання під вартою.

Судом ухвалено процесуальне рішення про проведення розгляду в порядку ст. 331 КПК України клопотань відносно обвинувачених, окрім ОСОБА_17 , через хворобу останнього. Клопотання обґрунтовані тим, що в даний час стосовно обвинувачених існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування, оскільки вказані особи мають досвід роботи в органах поліції, обізнані в їхній діяльності та методах роботи, достовірно розуміють рівень відповідальності, який загрожує ним в разі визнання винними. Існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки після вчинення злочину відносно ОСОБА_18 здійснено реальне знищення, приховування, спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень. Прокурор зазначив про тяжкість покарання до 12 років позбавлення волі, яке загрожує деяким обвинуваченим в разі визнання їх винними, тяжкість інкримінованих злочинів, їхній насильницький характер, за деяким виключенням, скоєння злочинів групою осіб. Прокурор вбачає ризики, передбачені і п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вплив на потерпілих та свідків, який мав реальний прояв шляхом погроз на адресу ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 з боку невстановлених працівників поліції, пов`язаний із кримінальним переслідуванням обвинувачених по цій справі. Окрім цього, прокурор розцінює відмову потерпілого ОСОБА_22 в судовому засіданні від пояснень, даних під час досудового розслідування, наслідком здійсненого на нього впливу під час перебування останнього в СІЗО, в якому одночасно із ним перебували обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Аналогічно прокурор просив врахувати, що свідок ОСОБА_23 , який утримується в умовах ізоляції у Бориспільській виправній колоній № 119, відмовився від показань, наданих під час досудового розслідування, зміну показів під час судового розгляду свідка ОСОБА_24 . Окремо, прокурор просив звернути увагу на факт спілкування обвинуваченого ОСОБА_13 із свідком ОСОБА_24 12.04.2021, незважаючи на встановлену судом заборону, а також на факт впливу на потерпілу ОСОБА_25 з боку його родичів.

Захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 ОСОБА_7 , ОСОБА_9 проти задоволення вказаного клопотання заперечували, мотивуючи це відсутністю будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор в обґрунтування свого клопотання про продовження строку запобіжних заходів вказаним особам. Так, сторона захисту зазначила, що вплив обвинуваченого ОСОБА_10 на потерпілих є надуманим доводом, який не ґрунтується на належних доказах, спілкування із потерпілими обмежено об`єктивними факторами, такими як перебування останніх в СІЗО, в місцях позбавлення волі. Вплив на ОСОБА_25 з членів сім`ї ОСОБА_13 має надуманий характер, виник виключно на грунті побутових питань, які не мають жодного відношення до кримінального провадження. У обвинуваченого ОСОБА_10 на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей від цивільного шлюбу, є міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в м. Кагарлику, він проходив військову службу в АТО і має позитивну характеристику. Сторона захисту відхилила звинувачення прокурорів у потенційному ризику знищити або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, і не були відшукані під час досудового розслідування, оскільки стадія збирання доказів вже добігла кінця, і сторона обвинувачення позбавлена можливості подання нових доказів в цій справі. Інші ризики у вигляді перешкоджанню кримінальному провадженню через використання службових зв`язків нічим не підтверджена і базується лише на усних доводах сторони обвинувачення. На підставі викладеного просили відмоивти в продовженні раніше обраних запобіжних заходів ОСОБА_10 та ОСОБА_13 . З аналогічних підстав захисник ОСОБА_7 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , тобто в зв`язку із відсутністю будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та звернувся із окремим клопотанням про зміну міри запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. Посилався на наявність обставин, які свідчать про можливість застосування до ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: наявність в нього на утриманні малолітньої дитини, 2019 року народження, перебування в зареєстрованому шлюбі; наявність постійного місця проживання, позитивну характеристику за місцем роботи та навчання, стан здоров`я його матері, а також відсутності будь-яких доказів, які доводять провину ОСОБА_11 в інкримінованій йому ч. 3 ст. 152 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 підтримали доводи своїх захисників в повній мірі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_8 аналогічно зазначив, що стороною обвинувачення не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Прокуророром не додано до клопотання будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з 22 год. до 07 год.

Суд вислухавши думку учасників в цій частині, прийшов до наступного висновку.

На думку суду, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема ті, які зазначалися судом раніше. Так, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 можуть впливати на недопитаних судом до теперішнього часу свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі за допомогою використання ними службових та соціальних зв`язків, доступ до яких, в разі застосування до них запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, може бути полегшений.

Суд повторює, що потерпілий допитаний в судовому засіданні ОСОБА_19 повідомив суду, що відмовився в січні 2020 року від своєї заяви про застосування до нього насильства з боку ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 після отриманих персональних погроз від ОСОБА_10 . Окрім цього, суд звертає увагу, що в своїх показаннях ОСОБА_19 пояснив, що ОСОБА_10 погрожував йому в кабінеті слідчого Кагарлицького відділу поліції на прізвище ОСОБА_26 , якого останній викликав на допит як потерпілого, та вийшов із кабінету задля створення можливості приватної бесіди ОСОБА_19 та ОСОБА_10 . Вказана інформація свідчить на користь доводів сторони обвинувачення, які зводяться до того, що обвинувачені можуть використовувати свої професійні та соціальні зв`язки на свою користь, що в свою чергу може ускладнити перебіг кримінального провадження. Окрім цього свідок ОСОБА_20 повідомив суду, що його брат ОСОБА_27 виїхав в невідомому напрямку із сім`єю із ОСОБА_28 саме через погрози, які надходили на його адресу, і зводилися до вимоги відмовитися від свідчень проти обвинувачених. Безпосередньо сам свідок ОСОБА_20 повідомив суду, що розцінює дії обвинувачених ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які звелися до доставлення його та ОСОБА_31 до відділу Кагарлицької ВП, та натяків на порушення проти них кримінальної проваджень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, як дії, за допомогою яких останні намагалися чинити на них влив через отримання ними інформації про побиття ОСОБА_19 та ОСОБА_16 . Суд звертає увагу на факт ігнорування обвинуваченим ОСОБА_13 покладеного ухвалою суду обов`язку утриматися від спілкування зі свідками, зокрема свідком ОСОБА_24 . Суд приходить до висновку, що в обвинуваченого ОСОБА_13 відсутнє повноцінне уявлення про необхідність сумлінного дотримання покладених на нього обов`язків, встановлених ухвалою суду про продовження запобіжного заходу.

Окрім цього, суд зважає на доводи прокурора, який наголосив на суттєвій зміні показань деяких потерпілих та свідків вже під час судового розгляду. В зв`язку із чим суд вважає, що для ефективного розгляду справи слід виключити будь-яку вірогідність впливу на свідків та потерпілих, відносно яких може постати питання про їхній повторний допит.

Суд не оцінює показання свідків, які були допитані в судовому засіданні, до аналізу змісту яких вдається сторона захисту, обґрунтовуючи свою позицію щодо необхідності зміни запобіжних заходів на більш м`які, оскільки це суперечить засадам судочинства, відповідно до змісту яких суд надає оцінку доказам лише під час ухвалення рішення в нарадчій кімнаті.

Проте суд в цілому вважає доводи сторони обвинувачення про ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявними та реальними, оскільки, враховуючи вразливий стан деяких потерпілих та свідків, пов`язаний із їх соціальним статусом, наявністю в деяких свідків, навіть в минулому, професійних стосунків із обвинуваченими, вважає, що на даний час стосовно всіх обвинувачених не перестав існувати ризик впливу на свідків та потерпілих, які ще не допитані, або стосовно яких може виникнути необхідність повторного допиту під час вивчення документів, експертиз та ін. для усунення суперечностей в показаннях, зважаючи, що діюче кримінальне-процесуальне законодавство покладає на суд обов`язок безпосереднього дослідження доказів та отримання показань учасників кримінального провадження усно (ст. 23 КПК України). І в інакшому випадку призведе до втрати доказів, що унеможливить дотримання принципів справедливого та неупередженого судового розгляду.

Суд також не відмовляється від своєї позиції щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , висловленої в попередніх ухвалах, яка зводиться до того, що вказані особи обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжкого насильницьких злочинах, максимальне покарання за один з яких перевищує десять років позбавлення волі, зважаючи на розмір заявленої потерпілими ОСОБА_19 та ОСОБА_18 розміру моральної шкоди в цивільних позовах, а також враховуючи їх молодий вік та стан здоров`я, наявність у ОСОБА_10 досвіду участі в бойових діях, який може сприяти виживанню в складних, несприятливих умовах, суд не виключає ризик можливого переховування від суду.

Заслухавши учасників провадження, керуючись положеннями ст. ст. 177, 178 КПК України, суд прийшов до висновку, що на теперішній час не перестали існувати ризики, у зв`язку із наявністю яких обвинуваченим раніше обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою та цілодобового домашнього арешту, а тому вказані запобіжні заходи доцільно продовжити фактично із тих самих підстав, які існували раніше.

Враховуючи, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_11 є взаємовиключним із клопотанням його захисту про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт, суд, дійшовши висновку про обґрунтованість першого, відмовляє в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7, 9, 177-178, 199, 331, 372 КПК України, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисту ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» до 29 січня 2022 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» до 29 січня 2022 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до 29 січня 2022 року включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_13 : цілодобово перебувати за адресою: АДРЕСА_1 ; прибувати за кожною вимогою до суду;утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими, іншими обвинуваченими в цьому кримінальному провадженні.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці до 29 січня 2022 року включно.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_12 : цілодобово перебувати за адресою: АДРЕСА_2 ; прибувати за кожною вимогою до суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими, іншими обвинуваченими в цьому кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що у разі невиконання умов запобіжного заходу, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали в частині виконання запобіжних заходів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 покласти на Обухівський РУП ГУ НП в Київській області, та на прокурорів групи прокурорів в кримінальному провадженні.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Обухівський районний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3