Справа № 461/3782/17
Провадження № 1-кс/461/5002/21
УХВАЛА

08.09.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника Львівської міської ради ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
встановив:

представник Львівської міської ради ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту на нежитлові приміщення від 7-1 по 7-6 загальною площею 67,8 кв.м в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи клопотання тим, що постановою Львівського апеляційного суду від 04.07.2019 ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги у справі №461/1119/18, за позовом Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_5 за участю третіх осіб про витребування з чужого незаконного володіння нежитлових приміщень загальною площею 67,8 кв.м в будинку за адресою: АДРЕСА_1 та скасування запису про державну реєстрацію права власності. Постановою Верховного Суду від 11.08.2020 постанову Львівського апеляційного суду від 04.07.2019 у справі №461/1119/18 залишено без змін. У зв`язку з цим, в Державний реєстр речових на нерухоме майно було внесено відомості про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення загальною площею 67,8 кв.м на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, дата реєстрації: 18.09.2019). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис про зареєстроване обтяження №21904681 у виді арешту щодо вказаних вище нежитлових приміщень на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 09.08.2017 у справі № 461/5501/17. Оскільки позов Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_5 було задоволено, однак, при винесенні вказаного рішення судом питання про скасування заходів забезпечення позову не було вирішено, а виконавче провадження у даній справі завершено, заявник вважає, що в застосуванні арешту майна відпала потреба. Тому просить клопотання задовольнити та скасувати арешт на вищевказане нерухоме майно.

Представник заявника, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (шляхом скерування повідомлення на електронну адресу з якої скеровано клопотання), в судове засідання не з`явився. Відповідно до положень КПК неявка учасників не є перешкодою для розгляду клопотання.

Прокурор подав заяву, згідно якої проти задоволення клопотання не заперечив, просив справу розглянути за його відсутності.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.08.2017 року в межах кримінального провадження за №0001899 від 04.05.2017 за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.358 КК України накладено арешт на нерухоме майно, зокрема на нежитлові приміщення від 7-1 по 7-6 загальною площею 67,8 кв.м., що по АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_5 , шляхом заборони для нього та будь-яких інших осіб розпоряджатися будь-яким чином цим майном шляхом укладання будь-яких правочинів і реєстрації їх у Державній реєстраційній службі України, державних нотаріальних конторах, приватних нотаріусів та інших організаціях та установах.

Разом з тим, представник Львівської міської ради звертається до суду з клопотанням «про скасування заходів забезпечення позову» та обґрунтовує подане клопотання нормами Цивільного процесуального законодавства.
Таким чином, представник ЛМР звертається до суду з клопотанням про скасування арешту накладеного в порядку визначеному КПК та простить застосувати заходи (ухвалити рішення), яке чинним КПК не передбачено. Більше того, представник ЛМР взагалі не долучає до матеріалів клопотання рішення суду про арешт та не наводить у клопотанні жодного доводу з приводу цього факту або з приводу наявності причин, які унеможливлюють отримання заявником копії ухвали.
Матеріали клопотання також не містять жодних відомостей щодо визнання вказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні

Також заявник не наводить у клопотанні жодних відомостей про статус ЛМР у кримінальному провадженні, а також про те на який стадії перебуває це провадження. Водночас, слід звернути увагу, що згідно ч 3 ст. 174 КПК України, прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, заявником не доведено, що ЛМР являється потерпілою стороною у кримінальному провадженні або, що на даний момент відпали підстави застосування арешту саме у межах кримінального провадження, а не справи яка розглядається в порядку цивільного законодавства..

Враховуючи наведене, приймаючи уваги необґрунтованість клопотання, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172-174 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1