Справа № 749/536/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/766/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 9 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою цивільний позов прокурора Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України до ОСОБА_8 про стягнення шкоди у кримінальному провадженні № 0000039 повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що при поданні позовної заяви прокурором не було дотримано вимог, передбачених ч. 4 ст. 56 ЦПК України, якою передбачена пряма вказівка на положення ст. 185 ЦПК України, згідно п. 4 ч. 4 якої заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор Черінігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що нормами КПК України, у тому числі, ст..ст. 314-316 КПК України, прямо не передбачено можливість прийняття рішення про повернення цивільного позову через виявлені недоліки його форми та змісту. Вважає, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням специфіки кримінального провадження та не суперечити засадам кримінального судочинства. Прокурор зазначає, що судове рішення про повернення цивільного позову фактично прийнято до проведення підготовчого засідання, у якому приймаються рішення, передбачені ч. 3 ст. 314 КПК України, та прокурор має можливість підтвердити свій статус та повноваження.

Апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції не враховано висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 щодо застосування ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а також правові висновки викладені у інших постановах Верховного суду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, щодо підтримки поданої апеляційної скарги, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 , яка заперечувала проти апеляційної скарги прокурора та просила ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання, чи підлягає ухвала суду апеляційному оскарженню колегія суддів виходить з наступного.

Оскарження інших ухвал суду, у випадках, передбачених КПК України, здійснюється в апеляційному порядку (стаття 392 КПК України).

Дійсно, за наслідками підготовчого засідання (провадження) в апеляційному порядку може бути оскаржена лише ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

У той же час, нормами КПК України, зокрема, статтями 314-316 КПК України, прямо не передбачено можливість прийняття рішення (ухвали) про повернення цивільного позову через виявлені недоліки його форми та змісту. Тобто, постановлення вказаної ухвали як окремого судового рішення чи як частини ухвали про призначення судового розгляду за наслідками підготовки до судового розгляду, не передбачено нормами КПК України, тому не може бути ані дозволу, ані заборони її апеляційного оскарження.

За таких обставин, ухвала суду може бути оскаржена цивільним позивачем в апеляційному порядку, виходячи з загальних засад кримінального провадження.

Такий підхід Суду відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 237/1459/17, щодо права на оскарження ухвали слідчого судді, яка не передбачена КПК України.

Приписами статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Розділом IV КПК України визначений порядок судового провадження у суді першої інстанції і ст. 314 КПК України передбачено, що після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

На переконання колегія суддів, суд першої інстанції не дотримався цих вимог, оскільки було постановлено рішення, яке не передбачено ст. 314-317 КПК України без дотримання процесуальної процедури та прав заявника.

Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 ЦК України).

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (частина 2 статті 127 КПК України).

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру (частина 3 статті 314 КПК України).

З метою підготовки до судового розгляду суд, зокрема, з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду (частина 2 статті 315 КПК України).

Щодо інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду, до їх переліку Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відносив, зокрема, визнання особи законним представником цивільного позивача або представником потерпілого, цивільного позивача і відповідача, якщо рішення про це не було прийнято під час досудового розслідування (Лист ВССУ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства (частина 4 статті 128 КПК України).

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина 5 статті 125 КПК України).

Як вбачається з матеріалів провадження, після надходження обвинувального акту з цивільним позовом прокурора, головуючий суддя, ухвалою від 9 вересня 2021 року, до проведення підготовчого судового засідання повернув цивільний позов прокурора.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали суду з огляду на таке.

Частина 3 статті 175 ЦПК України дійсно містить ряд вимог до змісту та реквізитів позовної заяви, недотримання яких може бути підставою для залишення позовної заяви без руху та її повернення в порядку частини 1 та частини 3 статті 185 ЦПК України. У той же час вказані вимоги мають застосовуватися із урахуванням специфіки кримінального провадження та не суперечити засадам кримінального судочинства (частина 5 статті 125 КПК України).

Так, одночасний розгляд судом обвинувального акту й цивільного позову, з точки зору доказування, має ряд особливостей, які посилюють захист прав громадян та законних інтересів юридичних осіб, що зазнали шкоди від кримінального правопорушення, й сприяють більш швидкому та повному її відшкодуванню. Головний обов`язок держави полягає в утвердженні та забезпеченні прав і свобод людини, тому вся діяльність осіб, які ведуть кримінальне провадження, має бути спрямована на реальне забезпечення права і законних інтересів учасників цього провадження, і насамперед потерпілого (цивільного позивача, держави).

У статті 91 КПК України закріплено, що, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид та розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди є обставинами, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Вказані елементи предмету доказування у кримінальному провадженні тісно перетинаються із предметом доказування за позовами про відшкодування шкоди у позовному провадженні за правилами ЦПК України, та, відповідно, окремими, змістовними вимогами до оформлення позовної заяви.

На відміну від цивільного судочинства, в якому обов`язок доказування обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на неї (частина 1 статті 81 ЦПК України), у кримінальному провадженні доказування зазначених обставин, у тому числі, особи, яка завдала шкоди кримінальним правопорушенням, її винуватості, виду завданої кримінальним правопорушенням шкоди (майнова, моральна, фізична) та її розміру (якщо шкода має або набула характеру майнової) покладається на слідчого та прокурора (стаття 92 КПК України), які наділені відповідними повноваженнями для його здійснення.

Відповідно, зазначені вище відомості містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, зібраних стороною обвинувачення, та відомі суду, який розглядає вказаний обвинувальний акт по суті. Крім того, винуватість тієї чи іншої особи встановлюється за результатами розгляду обвинувального акту по суті у вироку суду і не завжди може бути достеменно відома потерпілому (цивільному позивачу) на момент звернення з цивільним позовом (але в будь-якому випадку до початку судового розгляду).

Викладене свідчить про формальний, не обов`язковий характер суворого дотримання цивільним позивачем вимог щодо форми і змісту цивільного позову у кримінальному провадженні.

Правові наслідки недотримання вказаних вимог, передбачені статтею 185 ЦПК України, у вигляді повернення позовної заяви, можуть бути застосовані судом у кримінальному провадженні лише у разі, якщо такі недоліки унеможливлюють або суттєво перешкоджають розгляду цивільного позову по суті із прийняттям одного з рішень, передбачених статтею 129 КПК України.

Надмірний формалізм до форми та змісту позовної заяви у кримінальному провадженні порушує право особи, що постраждала від злочину, на доступ до правосуддя. Так, у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28.10.1998 (§49, заява № 28090/95) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) визнав, що фактично суворе застосування національними судами процесуального правила позбавило заявника права доступу до суду. При застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (§ 29 рішення ЄСПЛ у справі Walchli v. France від 26.07.2007, заява № 35787/03).

Крім того, Суд вважає за необхідне звернути увагу на очевидну непропорційність вжитого обмеження прав суспільній небезпечності інкримінованого злочину та ймовірному розміру завданої шкоди (зазначеному в обвинувальному акті), що порушує принцип верховенства права та суперечить завданням кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, в цьому випадку, цивільного позивача.

Перевірені в судовому засіданні матеріали провадження та аналіз норм КПК свідчать, що суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (частини 5 статті 128 КПК України) в частині акцесорного застосування норм ЦПК щодо вимог стосовно форми і змісту позовної заяви у кримінальному провадженні без належного врахування специфіки та загальних засад кримінального провадження. Вказане призвело до необґрунтованого повернення цивільного позову особі, яка його подала.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409,412, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Щорського районного суду Чернігівської області від 9 вересня 2021 року, якою цивільний позов прокурора Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України до ОСОБА_8 про стягнення шкоди у кримінальному провадженні № 0000039 повернуто прокурору скасувати.

Направити матеріали за цивільним позовом до Щорського районного суду Чернігівської області для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3