ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/127/20 Номер провадження 11-кп/814/1039/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категоріяч.1 ст. 122 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000843 за апеляційною скаргою прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ляшківка Царичанського району Дніпропетровської області, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ;
засуджений за ч.1 ст. 122 КК України на 3 роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 18938,70 грн матеріальної шкоди, 50000 грн моральної шкоди та 24000 грн витрати на правову допомогу. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Згідно з вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим у тому, що він 10.11.2019 приблизно о 01.00 годині по вул. Дніпровська м. Кобеляки Полтавської області біля дискотеки «Фабрика» на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 не менше десяти ударів кистями рук, пальці яких зігнуті у кулак, в область обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розгляд здоров`я, у вигляді: ЗЧМТ, закритого перелому кісток носа із деформацією, розриву носа в ділянці кінчика справа та перехідній точці в ділянці переходу на щоку праворуч, закритого множинного перелому стінок верхньощелепних та градчастих пазух, емпієми правого верхньощелепного синусу, гострого двобічного бактеріального риносинуситу на фоні полігемосинусу, післятравматичного викривлення носової переділки вправо з порушенням носового дихання, вазомоторного риніту, контузії правого ока, перелому медіальних та нижніх стінок орбіт параорбітальна гематом обох очей, післятравматичного кон`юктивіту обох очей, забійних ран підносового жолобка з переходом на носову перетинку, підборіддя дещо зліва, в правій завушній області, на слизовій оболонці верхньої губи справа, крововилив на слизових оболонках верхньої і нижньої губи справи, синців на повіках обох очей, на завитку правого вуха з переходом на завушну ділянку, в правій передвушній області, на лівій щоці, на спинці носу, на підборідді.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незастосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки.

На підставі ч.4 ст. 70, ч.3 ст. 72 КК України, вирок Кобеляцького районного суду від 07.07.2021, яким ОСОБА_10 засуджено за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн, виконувати самостійно.

Свої вимоги обгрунтував тим, що поза увагою суду залишився вирок Кобеляцького районного суду від 07.07.2021, яким ОСОБА_10 засуджено за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу. При цьому кримінальні правопорушення за попереднім вироком вчинені ОСОБА_10 до ухвалення вироку Кобеляцького районного суду від 16.07.2021, тому остаточне покарання обвинуваченому повинно бути визначено на підставі ч.4 ст. 70 КК України з урахуванням ч.3 ст. 72 КК України.

Також прокурор зазначив, що у вироку суду не зазначено про наявність чи відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 , та не враховано відсутність роботи, повторне вчинення умисного злочину проти життя та здоров`я через незначний проміжок часу, відсутність осіб, які б перебували на його утриманні, тяжкість вчиненого злочину та кількість завданих потерпілому ударів. Тому призначене покарання у виді обмеження волі вважає недостатнім для виправлення обвинуваченого.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги. обвинуваченого та його захисника, які просили вирок залишити без змін, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч.1 ст. 122 КК України є правильним, ніким із учасників провадження не оспорюється, тому суд апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не перевіряє.
Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст.12 КК України; особу обвинуваченого, визнання вини, відсутність судимостей, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, наявність обставини, яка пом`якшує покарання: визнання вини в повній мірі.

Тобто, судом першої інстанції враховані всі обставини, встановлені під час судового провадження.

Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення чи призначення більш суворого покарання, учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено,а відсутність роботи у обвинуваченого, про що зазначає прокурор, характеризує особу, проте жодним чином не впливає на правильність призначеного покарання.

Не знайшли свого підтвердження і доводи прокурора про повторне вчинення ОСОБА_10 злочину проти життя та здоров`я, оскільки на день ухвалення цього вироку попередній вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.07.2021 не набрав законної сили.

Таким чином, призначене ОСОБА_10 покарання у виді обмеження волі та звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Щодо доводів прокурора про визначення остаточного покарання за ч.4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.07.2021, необхідно зазначити, що вказаний вирок набрав законної сили 04.11.2021, тобто після постановлення вироку у даному провадженні, а тому у місцевого суду не було підстав для призначення покарання за сукупністю злочинів.

Попереднім вироком ОСОБА_10 було призначено покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

У даному провадженні ОСОБА_10 засуджений до покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

За змістом роз`яснення п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань на підставі ч.4 ст. 70 КК України не допускається у випадку призначення за різними вироками покарання, що підлягає відбуванню реально, та покарання, від відбування якого особа звільняється з випробуванням.
Більше того, згідно з наданою квитанцією від 02.08.2021 ОСОБА_10 сплатив штраф в сумі 3400 грн, тобто фактично відбув покарання.
З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_10 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає. У зв`язку з цим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2021 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4