Справа № 739/1570/21
Провадження № 1-в/739/59/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника УВП ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до законодавства,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотання про приведення вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 09 серпня 2004 року, яким його було засуджено до довічного позбавлення волі, у відповідність до законодавства, шляхом заміни призначеного йому покарання більш м`яким.

Своє клопотання мотивує тим, що рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня

2021 року покарання у виді довічного позбавлення волі, як покарання без перспективи, є несумісним із вимогами Конституції України та не відповідає статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У зв`язку з чим, на думку засудженого, покарання у виді довічного позбавлення волі є неконституційним і воно має бути замінене на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на строк, фактично відбутий ним, що становить 17 років та 6 місяців.

У судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник засудженого клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, вказаних у клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні висловився проти задоволення клопотання та заявив, що покарання у виді довічного позбавлення волі не визнавалося неконституційним, а механізму заміни даного покарання більш м`яким чинне законодавство не визначає.

Представник УВП у судовому засіданні висловився проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, прокурора та представника УВП, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 09 серпня 2004 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 1, 4, 6, 12 частини другої статті 115, частиною четвертою статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК України) та на підставі статті 70 КК України призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Вказаний вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно частини першої статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Рішенням Конституційного Суду України №6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі. При цьому даним рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.
Положеннями статті 51 КК України довічне позбавлення волі передбачено як окремий вид покарань, що можуть бути призначені за вчинення злочинів.

Суд зазначає, що призначення такого виду покарання як довічне позбавлення волі згідно рішення Конституційного Суду України №1-рп/2011 від 26 січня 2011 року відповідає Конституції України, яка має найвищу юридичну силу порівняно з усіма іншими нормативними актами, що видаються та діють в Україні, зокрема й з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому рішенням Конституційного Суду України №6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року положення КК України щодо можливості призначення такого покарання, як довічне позбавлення, зокрема й за вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 115 КК України, неконституційними не визнавалися.

Таким чином, призначене засудженому ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі є конституційним, що повністю спростовує доводи останнього.

З приводу заміни даного покарання більш м`яким суд зазначає, що чинним законодавством на даний час не визначено порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким, про що Конституційний Суд України вказав у своєму рішенні, зобов`язавши Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, визначене статтями 81,82 КК України, у відповідність до Конституції України та даного рішення. Це у свою чергу унеможливлює заміну призначеного засудженому ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, зокрема й покаранням у виді позбавлення волі на певний строк.

Вказане вище в сукупності свідчить, що клопотання засудженого ОСОБА_4 є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 371, 372, 532, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до законодавства відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у вказаний строк з момету отримання нею копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено о 08 год. 30 хв. 13 жовтня 2021 року.