Справа № 541/2899/21
Провадження № 1-кс/541/972/2021
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

03 листопада 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі :
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
підозрюваного ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
слідчого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 погоджене з прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного за ч.1 ст. 115 КК України,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Антонове Братського району Миколаївської області, із середньою освітою, неодруженого, утриманців не маючого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з клопотання слідчого слідчого відділу Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 погоджене з прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_4 що подане до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області в порядку КПК України, органом досудового розслідування встановлено, що гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалий час проживав без реєстрації у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , 1942 р.н. (повні анкетні дані встановлюються).

24 жовтня 2021 року у невстановлений слідством час ОСОБА_3 , перебуваючи у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим кримінально-протиправним умислом, наніс своїй матері численні удари руками, зжатими в кулак, в область обличчя та тулубу ОСОБА_7 , 1942 р.н., силоміць поваливши її на підлогу.

Не зупинившись на скоєному, ОСОБА_3 продовжив наносити численні удари руками, зжатими в кулак, і ногами, взутими у взуття, в область грудної клітини ОСОБА_7 , зокрема, у місця розташування життєво важливих органів грудної порожнини, доки остання не перестала подавати ознаки життя.

У подальшому, ОСОБА_3 , переконавшись у тому, що нанесені ним численні тілесні ушкодження є смертельно-небезпечними для потерпілої ОСОБА_7 , залишив її тіло в одній із кімнат будинку на підлозі та пішов на територію домоволодіння за господарським інвентарем.

Обравши малодоступне для оглядовості сторонніх осіб місце (за господарським приміщенням сараєм) на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 за допомогою лопати почав рити яму з метою подальшого приховування тіла ОСОБА_7 під покривом поверхневого шару ґрунту, та як наслідок, приховування наслідків свого кримінально-протиправного діяння.

Виривши яму (углиблення) потрібного розміру для приховування тіла, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що завдав матері смертельних тілесних ушкоджень, обмотав її труп цупкою тканиною та переніс до попередньо викопаної ями.

У подальшому, ОСОБА_3 облив тканину, в якій перебував труп, хімічною рідиною для отруювання комах з метою приховування трупного запаху в майбутньому, потім закидав яму шаром ґрунту, а так зване місце поховання прикидав гілками дерев, щоб унеможливити виявлення місця закопування трупу.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №226 від 03.11.2021 смерть ОСОБА_7 , 1942 р.н. настала внаслідок плевропульмонального шоку, множинних переломів ребер, тупої травми грудної клітини.

В ході розгляду клопотання підозрюваний ОСОБА_3 пояснив, що його мати померла , він її поховав у дворі за сараєм , нікому не повідомив, оскільки веде такий закритий образ життя , мати пенсію не отримувала , жили на його заробітки , мати перед смертю вже нічого не їла , потім почала харчати і він декілька разів нажав на грудну клітину , бо хотів зробити штучне дихання , на запитання суду повідомив, що уміє це робити , оскільки навчався в школі та служив в армії , на могилу положив гілки щоб собаки та нутрії не змогли добратись ще і вилив яду того що кропив картоплю. У судових дебатах прохав залишити його на свободі під домашній арешт і що він до суду нікуди не втече .

Його захисник адвокат ОСОБА_6 вказала, що ніяких доказів вказаних у підозрі немає , її підзахисний просто поховав матір , саме поховання провів в силу його образу життя замкнутого , прохала обрати більш м`який запобіжний захід , оскільки хоча у ОСОБА_3 немає сім`ї та дітей , роботи , але нікуди не зможе він поїхати , бо у нього немає документів.

Винуватість підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується:

-повідомлення дільничного офіцера поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 від 02.11.2021 до служби 102 про отримання ним інформації від заступника Комишнянської ОТГ ОСОБА_9 , що гр. ОСОБА_3 закопав свою матір ОСОБА_7 на території домоволодіння, за сараєм;

-протоколом обшуку від 02.11.2021, в ході якого за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено труп ОСОБА_7 , 1942 р.н., що був закопаний у ґрунтовий покрив за сараєм домоволодіння, а також інші речові докази;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.11.2021, яка пояснила, що 02.11.2021 до неї додому прийшов односельчанин ОСОБА_3 із пляшкою горілки 0,7 л. Під час розпиття алкогольних напоїв спільно із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , гр. ОСОБА_3 під час телефонної розмови повідомив знайомому, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його матір ОСОБА_7 , яку він закопав на власному подвір`ї. Зі слів ОСОБА_3 , його матері стало погано, вона почала харчати, і він вдарив її під дих (у груди), а потім подумав, що вона померла, тому і закопав її на власному подвір`ї;

-протоколом огляду трупа від 03.11.2021, в ході якого зафіксовані тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_7 , зокрема численні переломи ребер, синці під очами та на спинці носу, тупа травма грудної клітини тощо;

-лікарським свідоцтвом про смерть №226 від 03.11.2021, згідно якого смерть ОСОБА_7 , 1942 р.н. настала внаслідок плевропульмонального шоку, множинних переломів ребер, тупої травми грудної клітини;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які повідомили, що 02.11.2021 ОСОБА_3 під час розпиття алкогольних напоїв розказав про те, що 24.10.2021 він закопав свою матір ОСОБА_7 на власному подвір`ї.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 є забезпечення виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності за вчинений ним особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Крім того, ОСОБА_3 не має на утриманні малолітніх дітей та сім`ї, а отже не має тягаря відповідальності перед собою за утримання дітей чи батьків похилого віку. ОСОБА_3 проживає в с. Шульги Миргородського району без реєстрації, не має постійного місця роботи та цінного рухомого і нерухомого майна в с. Шульги Миргородського району, що вказує на можливість у будь-який час безперешкодно покинути своє місце проживання. Поведінка ОСОБА_3 після скоєння злочину, яка відобразилася у приховуванні слідів кримінального правопорушення та трупу рідної матері, вказує на його спроби уникнення кримінальної відповідальності, а отже, не може виключати фізичної можливості і переховування від органів досудового розслідування та суду.

Переховування підозрюваного ОСОБА_3 потягне за собою виконання слідчих (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень із порушенням принципу розумності, чи взагалі поставить під загрозу проведення тих слідчих дій, у яких його участь є обов`язковою;

- незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь, що унеможливить проведення повного, ефективного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, оскільки підозрюваному ОСОБА_3 відомі анкетні дані та адреси проживання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , які є його односельчанами та проживають с. Шульги Миргородського району. Разом з тим, ОСОБА_3 , розуміючи, що саме від їх показань під час подальшого судового розгляду, буде залежати повнота та якість зібраних доказів його винуватості у скоєнні особливо тяжкого злочину, може незаконно впливати на вказаних процесуальних осіб;

- вчинити інше кримінальне правопорушення: характер та обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 вказують жорстокість його дій до рідної матері людини, яка дала йому життя, відсутність гуманності та людяності, легковажності до заподіяння смерті іншій особі.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: до цього часу у кримінальному провадженні залишаються не проведеними численні слідчі (розшукові) дії, у яких участь підозрюваного ОСОБА_3 є необхідною задля досягнення повноти, всебічності, об`єктивності та неупередженості досудового розслідування. Перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_3 матиме можливість перешкоджати проведенню вказаних слідчих дій шляхом неявки за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, оскільки останній немає ані постійної роботи, ані сім`ї та утриманців, які б могли схиляти її до належної процесуальної поведінки. Дані обставини призведуть до порушення принципу розумності, визначеного КПК України, та можливої втрати доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначені вище ризики і наявність обґрунтованої підозри, слідчий просив а прокурор підтримав клопотання - застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою, оскільки він є найбільш відповідним у даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти спробам підозрюваного/обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Також, слідчий наголосив, що враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, та те, що вчинено злочин із застосуванням насильства, що спричинив загибель людини, розмір застави визначати не потрібно.

Дослідивши подане клопотання та додані матеріали, вислухавши думку прокурора, слідчого, обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених цією статтею.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

Як вбачається з клопотання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії особливо тяжких злочинів за який законом передбачена можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцятироків.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»

Розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, з урахуванням конкретних обставини вчиненого злочину та його наслідків, останній може зникнути та переховуватись від суду, бо офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, не має своєї сім`ї, дітей, немає документів , немає нерухомого майна , що свідчить про наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, беручи до уваги наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, перебування підозрюваного під домашнім арештом не зможе повною мірою забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Таким чином, наявна обґрунтована підозра відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, існуюча практика Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, усталена позиція Верховного суду, а також мета забезпечення належної поведінки обвинуваченого - свідчать про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Вищезазначене підтверджується доказами, доданими до клопотання.

Разом з тим, в частині наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_3 через перебування його у віці 53 років, якому потрібно харчуватися, та не маючи законного джерела доходу, з метою забезпечення своїх природних та життєво-необхідних потреб, він може вчинити злочин корисливої спрямованості, суд приходить до переконання про необґрунтованість вказаного ризику, оскільки ОСОБА_3 відповідно до наданих відомостей органом досудового розслідування - раніше не судимий, до цього часу не вчиняв злочин корисливої спрямованості. Стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтовується, на підставі та в зв`язку з якими обставинами, сторона обвинувачення прийшла до вищевказаних переконань.

При вирішенні питання, щодо обрання запобіжного заходу також враховано, що у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення особою тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою.

При визначенні виду можливого запобіжного заходу, суд враховує існування встановлених в судовому засіданні ризиків та вважає необхідним обрати ОСОБА_3 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, не може запобігти доведеним ризикам і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та вказане в повній мірі відповідає меті такого запобіжного заходу та меті позбавлення особи свободи, як можливому законному випадку порушення такого права, передбаченому абз. с) ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Підстав, що перешкоджають обранню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, суд не вбачає.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає не визначати обвинуваченому ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки злочин спричинив загибель людини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 177, 183, 199, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого слідчого відділу Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 погоджене з прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного за ч.1 ст. 115 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Антонове Братського району Миколаївської області, із середньою освітою, неодруженого, утриманців не маючого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не визначати.
Строк дії ухвали слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 03.11.2021 року. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 02.01.2022 року о 19 годині 00 хвилин.
Ухвала суду щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом встановленого законом строку з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СуддяОСОБА_1