Справа № 405/1604/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2015,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з клопотання про вирішення питання щодо звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2015, яким ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст.203-2 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 10 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170000 тисяч гривень з конфіскацією гральних автоматів в придатному для проведення азартних ігор стані.

В обґрунтування клопотання вказав, що вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2015 набрав законної сили 30.10.2015. Станом на 05.08.2021 вирок суду не виконано. Будь яких даних про ухилення засудженого від відбування покарання немає. Останній до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України не притягувався, а тому перебіг строку давності не зупинявся та не переривався. Вважає, зо строки давності виконання вищезазначеного вироку закінчилися, тому ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, тому суд вважає за можливим проводити розгляд даної справи за даної явки.

Дослідивши матеріали клопотання, кримінальне провадження №405/1604/15-к, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано зокрема в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

В частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За загальними правилами, особа (крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст. ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442, або за інші злочини до довічного позбавлення волі) звільняється від відбування покарання, відповідно до ст. 80 КК України, при наявність трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення зазначених у ч. ч. 1 і 3 ст. 80 КК України строків; 2) невчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; 3) неухилення засудженого від відбування покарання.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2015 ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст.203-2 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 10 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170000 тисяч гривень з конфіскацією 8 гральних автоматів в придатному для проведення азартних ігор стані. Вирок набрав законної сили 31.10.2015.

Відомостей про те, що ОСОБА_4 добровільно сплатив суму штрафу, матеріали провадження не містять.

05.11.2015, 11.12.2015, 23.06.2016 Ленінським районним судом м. Кіровограда на адресу ОСОБА_4 направлялись нагадування про відсутність документу щодо сплати ним штрафу та роз`яснено положення ч.5 ст.53 КК України про відповідальність у разі несплати ним штрафу. Однак до суду повертались конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

03.02.2016 за вих. №405/1604/15к/4855/16 на ім`я старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Кіровоградської області раднику юстиції ОСОБА_5 . Ленінським районним судом м. Кіровограда направлено листа про несплату про несплату ОСОБА_4 штрафу, для відповідного реагування.

До даного часу вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2015 не виконано.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченої ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Статтею 26 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу та порядок заміни несплаченої суми штрафу іншим покаранням.

Наведеним нормам КВК відповідають норми КК України.

Так, згідно з ч. 5 ст. 53 КК України, у разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 389 КК України передбачаються наслідки ухилення особи від виконання покарання у виді штрафу.

Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу у відповідності до ч.1 ст.389 КК України є злочином. Отже, особа визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що несплата штрафу та ухилення від сплати штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. З метою виконання вироку суду та невідворотності покарання за вчинення кримінального правопорушення законодавцем передбачено, що у разі неможливості сплатити штраф з певних об`єктивних причин, штраф повинен бути замінений на інше покарання. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст. 389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, відомостей про те, що ОСОБА_4 з дати постановлення вироку, з 30.09.2015, вчинив нове кримінальне правопорушення останні не містять.

Адвокатом ОСОБА_6 надано до суду довідку з ДУ «Центр пробації» філія ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області,згідно якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2015, на обліку підрозділів пробації не перебував та на даний час не перебуває.

Згідно довідки ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку уповноважених органів з питань пробації з 2015 року по теперішній час не перебував та не перебуває.

Згідно довідки Міністерства Внутрішніх Справ України, виданої ТСЦ №4641 РСЦ ГСЦ МВС в Львівській області серії ІІА №2535658 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розшуку не перебуває, та є особою, яку 30.09.2015 засуджено вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч.1 ст.203-2 КК України до штрафу у розмірі 170 000 грн.

Суду не надано доказів того, що компетентними органами по виконанню покарання у виді штрафу вживалися заходи щодо з`ясування підстав, з яких засуджений не сплачував штраф (чи не міг сплатити штраф з об`єктивних причин, чи в його діях був прямий умисел на несплату штрафу). Сама по собі несплата штрафу не свідчить про ухилення від виконання вироку, достовірних доказів того, що обвинувачений ухилялась від сплати штрафу, - суду не надано.

Відомостей про те, що прокурором подавалось до суду клопотання про заміну виду покарання у вигляді штрафу іншим покаранням відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріали провадження не містять.

Існування в Кримінальному кодексі України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

З врахуванням вищенаведеного, є всі законні підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Керуючись ст. 53, п.1 ч.1 ст.80 КК України, ст.ст.26, 27 КВК України, ст.ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2015, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді штрафу в розмірі 170000 гривень за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2015 року на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_7