ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3841/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2407/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 квітня 2021 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин, Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

-22.06.2010 року Люботинським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 03.05.2012 року з Первомайської виправної колонії Харківської області (№117) за відбуттям строку покарання;

-23.11.2012 року Люботинським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 09.12.2014 року з Темнівської виправної колонії Харківської області (№100) на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 01.12.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 1 день;

-28.01.2016 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 70, 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 27.02.2017 року з Харківської виправної колонії Харківської області (№43) на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.02.2017 року умовно-достроково на невідбутний строк 1 рік 4 дні;

-24.10.2019 року Люботинським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-10.12.2019 року Люботинським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано покарання за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 10.12.2019 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та призначено обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат та речових доказів по справі.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 04.10.2019 приблизно о 20 годині, маючи умисел на вчинення крадіжки будь-якого чужого майна, поєднаного з проникненням у будь-яку квартиру, розташовану в двоповерховому житловому будинку АДРЕСА_2 , цілеспрямовано прибув до вказаного житлового будинку.

Саме в той час ОСОБА_7 , оцінивши ситуацію, що склалася, вирішив здійснити проникнення у квартиру АДРЕСА_3 , розташовану на другому поверсі зазначеного житлового будинку, де мешкає раніше йому незнайома ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 спочатку піднявся по зовнішній трубі газопроводу до дерев`яного вікна кухні квартири АДРЕСА_3 , а потім, діючи умисно, скориставшись тією обставиною, що вікно було наполовину закрите, відчинив його руками та проник у квартиру.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав всі дії, які вважав за необхідне, для проникнення у житло ОСОБА_10 .

Надалі ОСОБА_7 пройшов до спальні, де відшукав у шафі гаманець з його вмістом, яким і вирішив таємно заволодіти. Потім він, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити доведенню його злочинного умислу до кінця, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, таємно заволодів виявленим у спальній кімнаті жіночим гаманцем, вартість якого у ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, а також грошовими коштами, що знаходилися всередині, в сумі 700 гривень, належними ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадене майно та грошові кошти, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне для таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 700 гривень.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений та його захисник подали на нього апеляційні скарги.

Обвинувачений та захисник в своїх апеляційних скаргах просять вирок суду скасувати, з підстав неповноти досудового та судового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Апелянти вказують, що органами досудового слідства та судом допущена однобічність та неповнота дослідження обставин справи, котрі роблять неправосудним постановлене судове рішення.

Захисник, в своїй апеляційній скарзі зазначає, що під час допиту в суді потерпіла ОСОБА_10 зазначила, що крім гаманця з грошовими коштами, у неї було викрадено: дитячий smart-годинник, приставки для телевізора, дитяча статуетка, старий фотоапарат, старий планшет.

Згідно матеріалів справи, того ж дня о 20.30. год. ОСОБА_7 було затримано свідком ОСОБА_11 та передано співробітниками поліції.

Однак, жодної викраденої речі у ОСОБА_12 вилучено не було і як зазначають свідки, що обстеживши прилеглі території, не було виявлено викрадені речі.

Однак, вказані обставини не викликали сумніву ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 91 КПК України, окрім іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Встановлені дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Згідно вироку та матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 на початку судового розгляду свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не визнав повністю та надав показання, що він не причетний до вчинення крадіжки майна з квартири потерпілої ОСОБА_10 .

Перед завершенням судового розгляду під час додаткового допиту обвинувачений ОСОБА_7 надав показання, що вину у вчиненні злочину визнає повністю та добровільно, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення він не оспорював.

Не зважаючи на те, що оскаржуючи вирок в апеляційній інстанції обвинувачений заперечує свою причетність до скоєного злочину, колегія суддів вважає, що вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин, визнаних судом першої інстанції встановленими, було доведено в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у скоєні інкримінованого йому діяння в апеляційній скарзі, його вина підтверджується сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів та наведених у вироку, показаннями потерпілої, свідків, даними з протоколу місця події від 04.10.2019, висновком експерта Харківського НДЕКЦ МВС України №19/121-21/4842-Д від 09.03.2021, постановою слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 від 26.03.2020, фактичними даними, викладеними в протоколі пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 14.12.2019, протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 12.12.2019 та іншими письмовими доказами по справі.

Так, потерпіла ОСОБА_10 вказала, що 04.10.2019 року приблизно о 19 годині вона пішла з квартири. Приблизно о 20 годині їй зателефонувала сусідка та повідомила, що в її квартирі відкрите вікно на другому поверсі, та повідомила, що можливо було вчинено крадіжку. Коли вони прийшла додому, вхідні двері в квартиру були не зламані, в кухні було відкрите вікно, в квартирі був безлад та були розкиданими речі. З квартири було викрадено жіночий гаманець з грошовими коштами у сумі 700 гривень. Пізніше вона також встановила, що того дня з її квартири були викрадені наступні речі, про які вона не заявляла в поліцію, а саме: дитячий Smart-годинник, приставки для телевізора, дитяча статуетка, старий фотоапарат, старий планшет. Зі слів сусіда ОСОБА_14 їй стало відомо, що злочинець також намагався залізти до них в квартиру, однак його спугнули та він втік з місця вчинення злочину. Після цього вона викликала працівників поліції. Через деякий час в сусідньому дворі сусід ОСОБА_15 (як встановлено під час допиту потерпілої це був ОСОБА_11 ) затримав чоловіка, який можливо був причетним до вчинення цієї крадіжки.

З показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що 04.10.2019 року він з дружиною повернувся додому з роботи, вдома вони вдвох дивились телевізор. Приблизно о 20 годині дружина почула, що хтось стукає у вікно на кухні. Після цього він зайшов у кухню, ввімкнув світло та побачив, що невідомий чоловік наполовину заліз в приміщення кухні через кватирку («форточку»). Після цього цей чоловік злякався, почав вилазити назад, потім він по трубі газопостачання пройшов вздовж вікна, спустився на кришу при вході в під`їзд та стрибнув на землю, при цьому він підвернув ногу. ОСОБА_14 виглянув у вікно та почав кричати сусідці ОСОБА_16 , яка в цей час знаходилась біля під`їзду, щоб вона затримала цього чоловіка. Однак, сусідка злякалась, після цього цей чоловік піднявся та почав втікати, він кульгав на ліву ногу. Вказаний чоловік був одягнутий в темну куртку з капюшоном, спортивні штани та кросівки сірого кольору з білими смугами. Коли ОСОБА_14 вийшов на вулицю, то побачив, що в квартирі АДРЕСА_3 на другому поверсі відкрите вікно. Після цього він зателефонував сусідці ОСОБА_17 та повідомив про це. Коли сусідка прийшла додому, то вона виявила, що в її квартирі відбулась крадіжка, після чого вона викликала поліцію. Доки вони чекали працівників поліції, на вказане місце під`їхав сусід на ім`я ОСОБА_15 та сусід ОСОБА_18 , які проживають в сусідньому будинку, з яким вони обговорювали цю ситуацію, після чого вони розійшлись. Приблизно через 30 хвилин він почув, що сусіди ОСОБА_15 та ОСОБА_18 в їх дворі затримали особу, яка причетна до вчинення цієї крадіжки. Вказаний чоловік пропонував ОСОБА_15 грошові кошти у сумі 300-400 гривень, щоб вони його відпустили. Після цього працівники поліції затримали вказаного чоловіка та посадили його в службовий автомобіль. Затриманим був чоловік, який був дуже схожим на того, який намагався залізти в його квартиру, він був так само одягнутий, цей чоловік також кульгав на ліву ногу.

Наведені показання узгоджуються між собою і не містять будь-яких суперечностей.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_11 убачається, що восени 2019 року у вечірній час він повернувся додому та від сусідів йому стало відомо про вчинення крадіжки в одній з квартир в сусідньому будинку. Коли він прийшов на вказане місце, сусіди йому розповіли, що злочинець намагався залізти в одну із квартир на другому поверсі, а коли його побачили, то він стрибнув не землю та втік. Сусіди розповіли, що злочинець був одягнутим у «толстовку». Після цього він прийшов до себе додому та побачив, що в його квартирі на першому поверсі на кухні поламана москітна сітка, яка лежала на підлозі. Далі він пішов у сарай, щоб поставити велосипед, та побачив там невідомого чоловіка, який був одягнутий в толстовку. Цей чоловік не міг пояснити, що він тут робить, та пояснював, що він не місцевий та заблукав. Він затримав цього чоловіка та подзвонив сусідам, щоб вони прийшли та впізнали його. Потім цей чоловік вирвався та намагався втекти, однак йому все ж таки вдалось його повторно затримати. Після цього затриману особу, яким виявився ОСОБА_7 , він передав працівникам поліції. Також, на вказане місце прийшов сусід ОСОБА_14 , який сказав, що саме цей чоловік цього ж дня намагався залізти в його квартиру.

Таким чином, пояснення, які надали суду свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , підтверджують вищевикладені обставини, які вказала потерпіла ОСОБА_10 а також узгоджуються з поясненнями допитаних у суді свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Отже, всі пояснення свідків є логічними, послідовними та співпадають з матеріалами кримінального провадження, у колегії суддів не має підстав для сумніву в їх достовірності, оскільки всі ці обставини також підтверджуються дослідженими письмовими доказами по справі.

Окрім пояснень потерпілої та свідків, вина ОСОБА_7 підтверджується іншими дослідженими по справі доказами, а саме:

Згідно, висновка експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № 19/121-21/4842-Д від 09.03.2021 за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи підтверджено, що два сліди пальців рук розмірами 35х13 мм та 20х12 мм, які були вилучені в ході огляду місця події 04.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_4 , залишені відповідно середнім та безіменним пальцями лівої руки особи, дактилокарта якої надана на дослідження та заповнена на ім`я « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » (судова справа а.с. 183-191).

Постановою слідчого СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_13 від 26.03.2020 року вилучені у ході огляду місця події 04.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_4 , сліди пальців рук - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (к.п. а.с. 41).

Згідно протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 14.12.2019 вбачається, що під час проведення слідчої дії свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 04.10.2019 року намагалась проникнути в його квартиру та яку в подальшому він затримав (к.п. а.с. 22-24).

Протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 12.12.2019 вбачається, що під час проведення слідчої дії свідок ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 04.10.2019 року намагалась проникнути у його квартиру та яку в подальшому було затримано коли він намагався проникнути до іншої квартири (а.с. 28-30).

Таким чином, показання ОСОБА_7 щодо невизнання своє вини у скоєнні крадіжки спростовуються, по-перше, висновком судово-дактилоскопічної експертизи № 19/121-21/4842-Д від 09.03.2021 року, яким підтверджується, що два сліди пальців рук, виявлені в ході огляду місця події 04.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_4 , залишені особою, дактилокарта якої надана на дослідження та заповнена на ім`я ОСОБА_7 ; по-друге - показаннями, які надавав сам ОСОБА_7 при додатковому допиті в суді першої інстанції, згідно журналу судового засіданні від 09.04.2021 та аудіозапису до нього, - останній повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину (а.с.206).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив та дослідив всі надані докази по справі і наведені у вироку, які не викликають сумніву у тому, що висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів розцінює позицію обвинуваченого такою, як спосіб уникнути відповідальність за скоєне.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що невизнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, за вчинення ним кримінального злочину - це спроба ввести суд в оману та в подальшому уникнути покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника про те, що судом невстановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_7 спростовуються показаннями, які надавав ОСОБА_7 при додатковому його допиті в суді першої інстанції, згідно яких останній повністю визнав себе винним у скоєному злочині, показаннями потерпілої, свідків, висновком судово-дактилоскопічної експертизи № 19/121-21/4842-Д від 09.03.2021 року, протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 12.12.2019, протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 14.12.2019 та іншими письмовими доказами, дослідженими судом, визнаних судом належними і допустимими, а їх сукупність достатньою для висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Судом першої інстанції було враховано характер, ступень суспільної небезпеки скоєного злочину, який є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, на обліку у лікаря-нарколога в КНП «Люботинська міська лікарня» не перебуває, перебуває на обліку в лікаря-психіатра в КНП «Люботинська міська лікарня» з діагнозом F70, офіційно не працевлаштований, інвалідності чи тяжких захворювань не має, одружений та перебуває у шлюбі з громадянкою ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

Висновком судово-психіатричного експерта №227 від 17.06.2020 року (к.п. а.с. 107-109) підтверджується, що ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості з порушеними формами поведінки. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_7 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, наявність пом`якшуючої обставини щире каяття та відсутність обтяжуючих обставин його покарання.

Суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 також врахував вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого та необхідністю призначення покарання в виді позбавлення волі.

Покарання, яке обвинуваченому призначено судом за злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі, при санкції цієї статті від трьох до шести років позбавленням волі, є майже мінімальнім покаранням, яке суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 , і на думку колегії суддів, вказане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації; є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів, не вбачає підстав для скасування або зміни вироку та закриття кримінального провадження, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції не порушив норми матеріального та процесуального права, та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції захисника та обвинуваченого слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407-409, 414, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення

Вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді