465/9739/21
1-кс/465/2487/21
У Х В А Л А
слідчого судді
09.12.2021 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000039 від 10.08.2021, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчим відділенням СВ ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області розслідується кримінальне провадження № 0000039 від 10.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР № 0000039 від 10.08.2021, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.05.2018 державним реєстратором Солонкiвської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_4 здiйснено державну реєстрацію внесення змін до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та об`єкта нерухомого майна нежитлових приміщень площею 41,9 кв.м. по вул. С. Бандери, 71 у м. Львові, які належать на праві приватної власності ТзОВ «Кам`яниця» (реєстраційний номер: 01) шляхом приєднання до них комор площею 37,1 кв.м. та 5,5 кв.м., які перебувають в користуванні ТзОВ «Кам`яниця» на підставі актів ЛКП «Львiвський ліхтар» від 05.07.2017 та від 31.07.2017.

Крiм цього, 29.05.2018 державним реєстратором Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_4 здійснено державну реєстрацію внесення змін до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та об`єкта нерухомого майна нежитлових приміщень площею 25,2 кв.м. по вул. С. Бандери, 73 у м. Львові, які належать на праві приватної власності ТзОВ «Кам`яниця» (реєстраційний номер: 01) шляхом приєднання до них комори площею 36,8 кв.м., яка перебуває в користуванні ТзОВ «Кам`яниця» на підставі акту ЛКП «Львівський ліхтар» від 10.07.2017.

Водночас, як вбачається із листа ЛКП «Львівський ліхтар» від 09.07.2021 № 1376, вищевказані акти від 05.07.2017, вiд 10.07.2017 та вiд 31.07.2017, які містяться в матеріалах електронних реєстраційних справ вiдрiзняються від тих, які насправді видавались ЛКП, та містять дописки, якi спотворюють зміст документа та його призначення.

Внаслідок використання завідомо підробленого документа, a саме використання невстановленою особою підроблених актів ЛКП «Львівський ліхтар» від 05.07.2017, від 10.07.2017 та вiд 31.07.2017 щодо комор площею 37,1 кв.м., 5,5 кв.м та 25,2 кв.м. в будинках № 71 та 73 по вул. С. Бандери у м. Львові, зазначені у них приміщення були зареєстровані на праві приватної власності за ТзОВ «Кам`яниця».

Прокурор покликається, що нерухоме майно, на яке необхідно накласти арешт, набуто ТОВ «Кам`яниця» внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а Львівською мiською радою як дiйсним власником майна не приймалось жодного рішення про приватизацію цього майна на його користь, вiдтак право власності територіальної громади м. Львова на нежитлове приміщення першого поверху (комора) загальною площею 5,5 кв.м. та нежитлове приміщення підвалу (комора) загальною площею 37,1 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. Степана Бандери, 71 у м. Львові, а також нежитлове приміщення підвалу (комора) загальною площею 36,8 кв.м., які знаходяться по вул. Степана Бандери, 73 у м. Львові не припинялося (вказана правова позицiя викладена постановою Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі № 6-1203цс15), а тому законних підстав вважати ТОВ «Кам`яниця» добросовісним набувачем немає. Просить клопотання задовольнити.

У судове засідання прокурор не прибув, матеріали кримінального провадження, які витребовувались судом, не надав.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов такого висновку.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається наявність кримінального провадження № 0000039 від 10.08.2021, в рамках якого розглядається вказане клопотання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Крім того, відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства.

У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, чи прокурора які звертаються з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з матеріалів клопотання, воно не містить переліку наявних ризиків, що доводять необхідність такого арешту, у клопотанні прокурора відсутні доводи про те, що незастосування заборони у вигляді арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

За змістом положень КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано особою, що подала клопотання.

Судом ставилося перед прокурором питання про надання матеріалів кримінального провадження, однак прокурор таких не представив.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З врахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора, оскільки відсутні об`єктивні та допустимі дані для кваліфікації, як кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, та переконання, що таке кримінальне провадження мало місце, виходячи з цивільних правовідносин.

На підставі наведеного, керуючись статтями 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування № 0000039 від 10.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5