ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-кп/818/3557/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, без участі обвинуваченого ОСОБА_6 , який на участі не наполягав, з участю його захисника ОСОБА_7 , без участі інших учасників по справі належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 17.11.2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною вище ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, вказав, що не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки відсутні підстави для визначення застави або іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки на даному етапі судового провадження застава не здатна запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 17.11.2021 року та змінити обвинуваченому ОСОБА_6 міру запобіжного заходу з тримання під вартою та заставу.
В апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_6 сім`янин, має цивільну дружину та неповнолітню доньку, неофіційно працював на момент обрання запобіжного заходу, має місце реєстрації і фактично проживає з сім`єю в АДРЕСА_1 , що на її думку свідчить про міцні соціальні зв`язки, а його майновий стан не дає підстав вважати, що обвинувачений зможе переховуватись чи фінансовим шляхом перешкоджатиме кримінальному провадженню.
Зазначає, що підозра та обвинувачення ОСОБА_6 було засновано на показах потерпілого ОСОБА_8 наданих ним під тиском працівників поліції. Потерпілий ОСОБА_9 під час судового провадження не висловлювався щодо обов`язкового продовження тримання під вартою.
Посилається на медичні виписки та медичне обстеження обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до яких, останній під час перебування в умовах слідчого ізолятора отримав хронічне захворювання серця та потребує лікування.
Вважає, що прокурором під час звернення з клопотанням про продовження строку тримання під вартою було порушено вимоги ст. 199, 184 КПК України.
Позиція учасників апеляційного провадження.
Захисник підтримала вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити в повному обсязі.
Прокурор до початку судового засідання подав заяву та просив розглядати апеляційну скаргу без його участі, де також вказав, що заперечує проти її задоволення.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника, врахувавши позицію прокурора викладену в заяві, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного .

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу.
З наявних матеріалів провадження встановлено, що ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 03.12.2021 року, окрім інших, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 31.01.2022 року.
Відомостей щодо скасування вказаного рішення апеляційному суду не надано.
Суд першої інстанції приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання захисника врахував наявність доказів існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Так ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, серед яких є особливо тяжкі злочини, за один з яких передбачено позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо відсутності підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, встановив, що з часу обрання запобіжного заходу не змінилися підстави для такого запобіжного заходу.

Такі висновки суду не є безпідставними з огляду на зміст обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 , згідно якого вбачається, що останній вчинив дії проти власності за попередньою змовою групою осіб, в тому числі злочину, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, та спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах, та поєднаного з проникненням у житло.
Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Враховуючи фактичні обставини злочинів, які інкримінується ОСОБА_6 , передбачені ч.2 ст.189, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, а саме вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, беручи до уваги відомості по його особу, те що він раніше судимий, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні свідчить про наявний суспільний інтерес.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 сім`янин, має цивільну дружину та неповнолітню доньку, неофіційно працював на момент обрання запобіжного заходу, має місце реєстрації і фактично проживає з сім`єю в АДРЕСА_1 , що на її думку свідчить про міцні соціальні зв`язки, а його майновий стан не дає підстав вважати, що обвинувачений зможе переховуватись чи фінансовим шляхом перешкоджатиме кримінальному провадженню, колегія суддів до уваги не бере, оскільки такі відомості були враховані судом під час продовження строк утримання під вартою та самі по собі не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.
Колегія суддів не бере до уваги доводи про те, що підозра та обвинувачення ОСОБА_6 було засновано на показах потерпілого ОСОБА_8 наданих ним під тиском працівників поліції, оскільки такі обставини не є предметом апеляційного розгляду
Доводи захисника про те, що потерпілий ОСОБА_9 під час судового провадження не висловлювався щодо обов`язкового продовження тримання під вартою, колегія судів до уваги не бере, оскільки такі обставини не свідчать, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.
Доводи захисника щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 під час перебування в слідчому ізолятора, колегія суддів до уваги не бере, оскільки захисником не було надано суду відповідних доказів.
Доводи захисника про порушення прокурором під час звернення з клопотанням про продовження строку тримання під вартою було вимоги ст. 199, 184 КПК України, колегія суддів до уваги не бере, оскільки переглядає ухвалу про відмову в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та відсутності підстави для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційних скарг.
Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, ч.4 ст.422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 17.11.2021 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захиснику, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3