У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року, якою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, -

- продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.02.2022 року з можливістю внесення застави у розмірі 750 000 гривень

учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6
підозрюваний: ОСОБА_5
захисник: ОСОБА_7 .

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі підозрюваний просить ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва скасувати та обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі особисте зобов`язання, або домашній арешт.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19.02.2022р. включно з можливістю звільнення під заставу в сумі 750 000 грн. .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Підозрюваний ОСОБА_5 вважає ухвалу суду не законною та не справедливою та такою, що підлягає скасуванню.
Стверджує, що ризики, які були враховані слідчим суддею, окрім того, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, жодним чином не підтверджені та реальність їх існування слідчим суддею не перевірені.
Вважає, що тривале продовження тримання його під вартою лише на підставі тяжкості вчиненого злочину суперечить практиці ЄСПЛ.
Звертає увагу на те, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що у нього мати інвалід та потребує його допомоги та догляду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
23.01.2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

28.09.2021р. у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ст. 149 ч. 2 КК України.

Згідно вказаного повідомлення в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 2017 р. ОСОБА_5 , вступив у попередню змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами, які перебувають на території Турецької Республіки, направлену на здійснення вербування осіб, з метою їх подальшої експлуатації, а саме втягнення у злочинну діяльність, пов`язану з перевезенням нелегальних мігрантів, на територію Італійської Республіки, з корисливих мотивів, переслідуючи наміри незаконного збагачення і протиправного отримання грошових коштів.

28.09.2021р. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру.

30.09.2021р. ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ..

18.11.2021 року постановою заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000025 до 28.12.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.11.2021р. відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 28.12.2021 року з можливістю звільнення під заставу у сумі 750 000 гривень.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строків тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою на 60 діб. В обґрунтування клопотання вказав, що для завершення досудового розслідування необхідно: отримати висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи; здійснити розсекречення матеріалів НСРД; встановити та допитати інших осіб, яких ОСОБА_5 і ОСОБА_9 втягнуто в злочинну діяльність; отримати інформацію від компетентних органів Італійської республіки щодо відомостей з ЦБ "interpol" стосовно підозрюваних ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , а також потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ; отримати інформацію від авіакомпанії "Turkish airlines" щодо особи, яка замовила авіаквитки ОСОБА_12 на рейс з Миколаєва до Стамбулу на 27.10.2021р.; вжити заходів до встановлення осіб, які на території Турецької Республіки займались незаконною діяльністю, пов`язаною з перевезенням нелегальних мігрантів з території Турецької Республіки до країн ЄС; повідомити ОСОБА_5 , ОСОБА_9 і ОСОБА_13 про остаточну підозру; виконати вимоги ст.ст. 290-291 КПК України; скласти та направити завчасно до суду обвинувальний акт. Разом із тим зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні та продовженні запобіжного заходу відносно підозрюваного не зменшились та продовжують існувати.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, обставин вчинених кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним перевезенням мігрантів із залученням громадян інших країн, кількості епізодів злочинної діяльності, зважаючи на те, що останній не працює та не має легальних джерел прибутку, за такого вбачається, що ризики переховування від слідства та суду; незаконного впливу на свідків, та потерпілих у даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином наразі не зменшились та продовжують існувати та запобігти вказаним ризикам іншим шляхом, ніж продовженням тримання під вартою не вбачається за можливе.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали без змін, пояснення захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, звинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3ст.199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити:

1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ж ч.5 зазначеної норми, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.142 КК України підтверджується доказами доданими до клопотання, зокрема, матеріалами наданими з ВБКОЗ УСБУ в Миколаївській області; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ; протоколами огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_12 ; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Крім того, ОСОБА_14 підозрюється у вчиненні злочину, покарання за яке передбачене у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, наявність певних ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.
Колегія суддів вважає, що обраний та продовжений відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Твердження підозрюваного, що судом першої інстанції під час розгляду клопотання про продовження йому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не прийнято до уваги, що у нього мати інвалід та потребує його допомоги та догляду - не є слушними, оскільки існування даних обставин суттєво не зменшує наявні ризики і більш м`які запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Вищезазначені обставини не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного до вчинення злочину, а тому не зможуть гарантовано мінімізувати встановлені судом наявні ризики.

Отже, твердження апелянта про те, що рішення суду необгрунтоване, незаконне, прийняте всупереч законним правам та інтересам підозрюваного - є недоречним та не підтверджуються матеріалами провадження.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що слід залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2021 року відносно ОСОБА_5 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: