ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 629/3561/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/2641/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, з участю представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , без участі самого потерпілого ОСОБА_8 , належним чином повідомленого про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого та прокурора на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 06 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, вдівця, пенсіонера, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень.

На підставі п.2 ч.1 ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1727,23 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000 гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вказаним вироком встановлено, що 17 травня 2017 року, близько 21-00 години, ОСОБА_7 перебував на території свого домоволодіння АДРЕСА_1 та помітив на території сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2 раніше знайомого ОСОБА_8 , з яким він мав неприязні відносини.
ОСОБА_8 зробив ОСОБА_7 зауваження через те, що останній розібрав частину їхнього спільного паркану.
ОСОБА_7 сприйняв зауваження ОСОБА_8 як образу, у зв`язку з чим у нього виник раптовий умисел, направлений на нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотиву особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 та через паркан між домоволодіння наніс йому невстановленим твердим предметом удар по голові. Для захисту від удару ОСОБА_8 підняв праву руку до своєї голови. В цей момент, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел наніс один удар невстановленим твердим предметом по голові ОСОБА_8 та тильній поверхні кисті правої руки.
Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_7 заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани на волосяній частині голови в тім`яній області на 14,6 см догори від міжбрівної області та відповідно умовній серединній ліній голови наслідком загоєння якої в теперішній час є рубець, гематоми з садном в області лобу (без вказівки їх точної локалізації), різаної рани на долонній поверхні основної фаланги 2-го пальця кисті у середній її третині наслідком загоєння якої в теперішній час є рубець, які згідно висновку експерта є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування вироку та про закриття кримінального провадження, через невідповідність висновків суду, викладених у оскаржуваному рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_8 його оговорив, оскільки між ОСОБА_7 та сином потерпілого ОСОБА_10 наявний конфлікт з приводу межі.

Вказує, що вирок суду ґрунтується лише на неправдивих показаннях ОСОБА_8 , в той час, як свідок ОСОБА_11 охарактеризувала ОСОБА_7 з позитивного боку.

Зазначив, що органами досудового слідства не доведено його провину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зважаючи на наявність такого обов`язку, передбаченого ст. 92 КПК України (т.2 а.с.149-151).

На вищевказаний вирок була також подана апеляційна скарга прокурора, проте останній до початку розгляду справи відмовився від неї, надавши письмову заяву.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги, просив про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Прокурор просила залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 вважала рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, не вбачаючи підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про розгляд апеляційної скарги, у судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду справи без його участі до апеляційного суду не надавав.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, думку прокурора та представника потерпілого, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, перевіряючи апеляційні вимоги ОСОБА_7 щодо необхідності закриття кримінального провадження щодо нього з реабілітуючих підстав, через його незаконність, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні під час ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України не визнав, пояснивши при цьому що 17 05 2017 року о 21-00 годині з ОСОБА_8 не зустрічався і тілесні ушкодження йому не спричиняв, так як в цей час знаходився вдома і дивився по телевізору матч суперкубок Україна «Динамо»-«Шахтар». Вказав, що протягом 12 років він конфліктує з сином потерпілого ОСОБА_10 , який є власником будинку, що розташований по сусідству з його будинком та який хоче забрати його територію. Тривалий час проходять судові засідання по цивільним справа з приводу меж між їхніми домоволодіннями. Станом на 17 05 2017 року межі встановлені та позначені. Сварок з потерпілим ОСОБА_8 ніколи не було, в тому числі з приводу спільного паркана. Також пояснив, що 13 05 2017 року частково зняв паркан, який складається з сітки рабиці і розмежовує його домоволодіння з домоволодінням ОСОБА_12 і пройшов до свого гаражу, який як вважають ОСОБА_12 розташований на їхній території.17 05 2017 року вони помітили, що він зняв частину паркану і прийшли до нього з претензіями. Пояснив, що зі слів ОСОБА_13 відомо, що 09 05 2017 року о 06-00 годині швидка забрала ОСОБА_8 до лікарні, так як у нього з носа та вух йшла кров. Крім того вказав, що від дачі показів на досудовому слідстві не відмовлявся, слідчий ОСОБА_14 не захотів відбирати у нього покази. Вказав, що дії слідчого ні він, ні його захисник не оскаржували, жодних клопотань не заявляли. Пояснив, що дійсно на досудовому слідстві щоб залагодити ситуацію пропонував потерпілому 800 гривень, але він не погодився.
Цивільний позов, пред`явлений потерпілим ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди на суму 51761,43 гривні також не визнав .
Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального правопорушення та, діючи у межах вимог, передбачених ст.ст. 49, 74 обґрунтовано звільнив ОСОБА_7 від призначеного з дотриманням вимог ст.65 КК України покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Висновки суду, зокрема ґрунтуються на показаннях самого обвинуваченого, який хоча і заперечує наявність між ним та ОСОБА_8 сварок, проте зазначив про наявність тривалого конфлікту з сином потерпілого ОСОБА_10 .

Доводи ж апеляційної скарги щодо недоведеності винуватості ОСОБА_7 та відсутності у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:

- показаннями в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 17 05 2017 року, близько 21-00 години, прийшов до домоволодіння свого сина ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , погодувати котів. Знаходячись на території домоволодіння помітив, що за будинком пошкоджений паркан і обірвана сітка рабиця. Він зрозумів, що це зробив сусід ОСОБА_15 , оскільки з ним були конфлікти з приводу межі. Після чого він покликав ОСОБА_15 . ОСОБА_15 вийшов і підійшов до паркану, вони стали по обидва боки паркану, ОСОБА_15 зі свого боку, а він зі свого. На його запитання навіщо він пошкодив паркан, ОСОБА_15 відповів, що взагалі його знесе і ніякого паркану не буде. В цей час ОСОБА_15 наніс йому удар дерев`яною палицею по голові, під час удару він рукою збив з обличчя ОСОБА_15 окуляри, після чого ОСОБА_15 знову наніс йому ще один удар. Коли він відійшов від другого удару то ОСОБА_15 перед ним вже не було. Оскільки у нього була розбита голова, він відразу пішов додому за адресою: АДРЕСА_3 , де дружина викликала швидку і його відвезли до лікарні в травматологічне відділення. В лікарні лікар його оглянув, зашили рани. На стаціонарному лікуванні перебував три тижні з діагнозом ЗЧМТ та струс головного мозку. Вказав, що брав участь в слідчому експерименті, в ході якого показував як саме ОСОБА_15 наносив йому удари. Пояснив, що на досудовому слідстві і зараз в суді говорить правду. Також вказав, що під час події вони були вдвох;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що потерпілий є її чоловіком, 17 05 2017 року, близько 21-00 години чоловік ходив подивитися на домоволодіння сина та погодувати котів, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Повернувся через 20 хвилин, його голова і обличчя були в крові, на руці рана. Вона запитала, що трапилося. На що він сказав, що його побив ОСОБА_15 . Вона відразу зателефонувала сину і він викликав швидку. Потім приїхала швидка, обробили чоловікові рани і відвезли його до лікарні. В лікарні він пробув 21 день. Зі слів чоловіка їй відомо, що він зайшов на територію домоволодіння сина і за будинком побачив пошкоджений паркан і зірвану сітку. Він покликав ОСОБА_15 і запитав навіщо він пошкодив паркан, на що останній відповів, що взагалі його прибере. Чоловік сказав, що він не має на це право, після чого ОСОБА_15 через паркан наніс йому удар. Крім того пояснила, що з 2011 року між ОСОБА_15 та її сином триває конфлікт із-за межі. Також вказала, що за тиждень до події, а саме з 03 05 2017 року по 10 05 2017 року чоловік перебував в лікарні, так як у нього був високий тиск;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що ОСОБА_8 є її колишнім зятем, він з її сестрою ОСОБА_16 хоча розлучені, але проживають разом. Вказала, очевидцем події не була, але зі слів сестри їй відомо, що ОСОБА_7 побив ОСОБА_8 , розбив йому голову. Крім того, вказала, що зареєстрована та проживає в м. Харкові, а коли приїздить в с. Нова Іванівка зупиняється в батьківському будинку, який успадкував її племінник ОСОБА_10 та який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказала, що ОСОБА_7 постійно з ними конфліктує з приводу межі, навіть коли ще була жива матір. Крім того, пояснила, що в травні 2017 року, коли в черговий раз вона приїхала в с. Нова Іванівка до неї прийшов сусід ОСОБА_15 і в них виник конфлікт з приводу того, як він вважав, вона на його гаражі написала слово «вор». Під час конфлікту він погрожував їй залізним предметом;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що в травні 2017 року, точної дати не пам`ятає, ввечері, йому зателефонував ОСОБА_10 і сказав, що його батька ОСОБА_8 побили і попросив поїхати з ним до батьків, на що він погодився. Після чого ОСОБА_10 на автомобілі заїхав за ним і вони поїхали в с. Нова Іванівка. Коли вони приїхали, біля будинку стояла швидка, через 5 хвилин із будинку вивели ОСОБА_8 , він з ним привітався і запитав, що сталося. ОСОБА_8 сказав, що його побив сусід, після чого його посадили в швидку і відвезли до лікарні. Він з ОСОБА_10 сіли в автомобіль і поїхали за швидкою до ЦРЛ. Лікар його оглянув, зашили рани і залишили в лікарні. Вказав, що зі слів ОСОБА_19 йому відомо, що між сусідом і його сім`єю тривалий час існує конфлікт;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що потерпілий є його батьком. 17 05 2017 року, після 21-00 години йому зателефонувала мати і сказала, що сусід ОСОБА_7 побив батька. Він викликав швидку, заїхав за товаришем ОСОБА_20 та разом поїхали до батьків в с. Нова Іванівка. Коли вони приїхали швидка стояла біля будинку, фельдшер обробляв батькові рани. Вказав, що на голові у батька було розсічення і рана на руці. Зі слів батька відомо, що він прийшов на його подвір`я, яке розташоване в АДРЕСА_2 і побачив, що пошкоджений паркан. Він покликав сусіда ОСОБА_7 і він вдарив його якимось дерев`яним предметом. Вказав, що конфлікт між ОСОБА_7 і його сім`єю триває з 2011 року із-за межі. Також вказав, що після події сват ОСОБА_7 приходив до нього і просив поговорити з батьком, щоб мирним шляхом вирішити цей конфлікт. Пояснив, що за тиждень до події батька виписали з лікарні, так як у нього був високий тиск і він перебував на стаціонарному лікуванні;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що свідком події не був, але вказав, що йому відомо про те, що батько ОСОБА_22 - ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні, так як його побив сусід. Про те, що ОСОБА_8 побив сусід йому стало відомо від його самого, коли він приїздив до нього в лікарню, але що за сусід і як його звати він у нього не запитував. Крім того пояснив, що два роки тому він з ОСОБА_23 приїздили до будинку останнього, щоб набрати картоплі. Знаходячись на території домоволодіння до ОСОБА_19 підійшов чоловік і між ними виник словесний конфлікт, з приводу чого, йому не відомо.
Будь-які підстави вважати, що показання потерпілого та свідків є недостовірними відсутні, оскільки вони є логічними, послідовними та несуперечливими, а також додатково підтверджуються:

- заявою ОСОБА_8 від 17 05 2017 року, в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності його сусіда ОСОБА_7 , який 17 05 2017 року, близько 21-10 години наніс йому тілесні ушкодження;
- висновком експерта №192-ЛЗ/17 від 23 06 2017 року, згідно якого у ОСОБА_8 мали місце закрита черепно-мозкова травма із підшкірною гематомою (синцем) та садном на лобі, забійною раною на волосяній частині голови в потиличній ділянці зліва і струсом головного мозку, забійна рана на долонній поверхні основної фаланги 2-го пальця правої кисті, які утворилися від дії тупих (тупого) твердих предметів, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей і могли бути спричинені в строк і при обставинах на які вказує ОСОБА_8 .
За ступенем тяжкості вищевказана закрита черепно-мозкова травма із забійною раною на волосяній частині голови і струсом головного мозку, а також забійна рана на кисті це легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995р.); синець та садно це легкі тілесні ушкодження ( згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).
Покази, надані ОСОБА_8 під час допиту 08 06 2017 року в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму спричинення тілесних ушкоджень, що мали місце в нього.
Маловірогідно утворення таких тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_8 при падінні його з висоти власного зросту на площину, в тому числі і з наданням тілу прискоренням;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09 06 2017 року з відеозаписом до нього за участю потерпілого ОСОБА_8 , дослідженому в судовому засіданні, під час якого потерпілий ОСОБА_8 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 надав пояснення стосовно обставин події, яка відбулася 17 05 2017 року;
- висновком експерта №194-ЛЗ/17 від 26.06.2017 року, згідно якого у ОСОБА_8 мали місце закрита черепно-мозкова травма із підшкірною гематомою (синцем) та садном на лобі, забійною раною на волосяній частині голови в потиличній ділянці зліва і струсом головного мозку, забійна рана на долонній поверхні основної фаланги 2-го пальця правої кисті, які утворилися від дії тупих (тупого) твердих предметів, які не відобразили своїх індивідуальних особливостей.
Покази, надані потерпілим ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту 09 06 2017 року в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму спричинення тілесних ушкоджень, що мали в нього місце;
- висновком експерта №312-ЛЗ/17 від 14.09.2017 року, згідно якого у ОСОБА_8 мали місце забита рана на волосистій частині голови в тім`яній області на 14,6 см догори від міжбрівної області та відповідно умовній серединній ліній голови наслідком загоєння якої в теперішній час є рубець, гематома з садном в області лобу (без вказівки їх точної локалізації), які утворились від ударної дії тупого предмету, що не відобразив в пошкодженнях своїх індивідуальних властивостей; різана рана по долонній поверхні основної фаланги 2-го пальця правої кисті у середній її третині наслідком загоєння якої в теперішній час є рубець і яка утворилась в результаті дії предмету який мав ріжучі властивості або предмету з гострим краєм.
Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися в строк та за обставин вказаних в настановній частині постанови;
- протоколом огляду місця подій від 09 06 2017 року, в ході якого виявлено відсутність металевої сітки на паркані, який розмежовує домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 ;

- листом КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», згідно якого 17 05 2017 року о 21 - 23 годині, до служби «103» надійшов виклик з номеру телефону НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Виклик обслуговувала бригада екстреної медичної допомоги №3504 на чолі з фельдшером ОСОБА_24 , молодшою медичною сестрою ОСОБА_25 та водієм ОСОБА_26 протоколом проведення слідчого експерименту від 05 12 2019 року (т.2 а.с. 128-135).
Аналізуючи усі вищевказані докази, колегія суддів приходить до висновку про їх належність та допустимість, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та їх оцінці, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, колегія суддів не вбачає.

Заперечення обвинуваченим своєї причетності до вчиненого, з вказівкою на відсутність сварок з потерпілим ОСОБА_8 , спростовується його ж показаннями про те, що 17 05 2017 року син та батько ОСОБА_12 пред`являли йому претензії з приводу демонтажу частини спільного паркану.

Посткримінальна поведінка обвинуваченого, а саме його намагання на досудовому слідстві надати потерпілому грошові кошти у сумі 800 гривень, з його слів для залагодження конфлікту, свідчить про те, що з боку обвинуваченого все ж таки мали місце протиправні дії, наслідки яких він намагався ліквідувати шляхом матеріального відшкодування, від якого потерпілий відмовився.

Про наявність тривалого конфлікту між ОСОБА_7 та родиною ОСОБА_12 свідчать показання, як самих представників вказаної родини так і свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_21 . Більш того, свідок ОСОБА_17 , яка є родичкою родини ОСОБА_12 та періодично проживає у ОСОБА_10 , вказала про те, що ОСОБА_7 має постійні конфлікти з ними з приводу межі, а у травні 2017 з його боку мав місце факт агресії особисто щодо неї, який виражався у погрозі їй залізним предметом (т. 2 а.с. 130).

На думку колегії суддів, жоден з доводів апелянта не знайшов свого підтвердження та спростовується матеріалами справи, а тому сприймається колегією суддів як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року), а тому підстав для задоволення апеляційних вимог за обставин, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження з підстав викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 06 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4