Справа № 182/5952/21
Провадження № 1-кс/0182/1190/2021
У Х В А Л А
Іменем України

09.09.2021 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл.. ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 , погоджене прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2021 за № 0000032 про арешт майна, -
за участю сторін кримінального провадження
слідчого ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
власників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

встановив :
До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл.. надійшло клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 , погоджене прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2021 за № 0000032за ознаками ч. 2 ст. 362 КК України про накладення арешту на :

?мобільний телефон Xiomi Redmi imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належить гр. ОСОБА_6 який є речовим доказом, по даному кримінальному провадженню,
?мобільний телефон «Samsung g6» imei НОМЕР_3 imei 2; НОМЕР_4 , що належить гр. ОСОБА_7 який є речовим доказом, по даному кримінальному провадженню.
Клопотання обґрунтовано тим, що 14.07.2021 близько 15 год. 30 хв. військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_5 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , старший механік відділення телекомунікаційних систем взводу зв`язку роти зв`язку солдат ОСОБА_6 , під час чергування оператором чергової зміни БП-280 на автоматизованому робочому місці АСУ «Дніпро» у вищевказаній військовій частині, здійснила незаконне копіювання інформації, яка оброблялась в автоматизованій системі управління АСУ «Дніпро», що призвело до її витоку.
02.09.2021 року розпочато досудове розслідування, у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №0000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.362 КК України.
14.07.2021 року ОСОБА_6 , на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_5 заступила у добовий наряд черговим оператором автоматизованої системи управління АСУ «Дніпро» на БП-280, з метою забезпечення обміну інформації в зазначеній автоматизованій системі. В ході виконання своїх службових обов`язків під час чергування на БП-280 близько 14.40 год. 14.07.2021 року ОСОБА_6 отримала службову телеграму №350/317/1/886 «Вимоги Головнокомандувача ЗСУ» після чого зробила фотокопію вище зазначеної телеграми на свій власний телефон Xiomi Redmi imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . Після чого ОСОБА_6 близько 15.30 год. відправила фотокопію вищевказаної телеграми за допомогою мобільного додатка «Viber» військовослужбовцю в/ч НОМЕР_5 ОСОБА_7 на її власний мобільний телефон. Пізніше фотокопія вище вказаної телеграми з`явилась на телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який має відкритий доступ.
При цьому, в порушення вимог п.1 .5 Наказу Генерального штабу ЗСУ №123 від 26.03.2016 року «Про затвердження Інструкції про використання мобільних телефонів та інших засобів мобільного зв`язку та передачі інформації», та п.2.2 Наказу Командувача Повітряних сил ЗСУ №85 від 17.04.2018 року «Про затвердження Інструкції про порядок використання мобільних телефонів та інших засобів зв`язку у Повітряних силах ЗСУ» - ОСОБА_6 знаходилась на БП-280 з власним мобільним телефоном та здійснила передачу інформації.
07.09.2021 року ОСОБА_6 , добровільно надала для огляду та вилучення свій особистий мобільний телефон Xiomi Redmi imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , під час огляду якого було виявлено фотокопію телеграми №350/317/1/886 «Вимоги Головнокомандувача ЗСУ». В подальшому вказаний мобільний телефон було вилучено, з метою проведення відповідної експертизи.
Як пояснила ОСОБА_6 , що вона 14.07.2021 року перебуваючи в добовому наряді черговим оператором автоматизованої системи управління АСУ «Дніпро» на БП-280, з метою забезпечення обміну інформації в зазначеній автоматизованій системі. В ході виконання своїх службових обов`язків під час чергування на БП-280 близько 14.40 год. 14.07.2021 року отримала службову телеграму №350/317/1/886 «Вимоги Головнокомандувача ЗСУ» після чого зробила фотокопію вище зазначеної телеграми на свій власний телефон Xiomi Redmi. Після чого за власною ініціативою відправила фотокопію вищевказаної телеграми за допомогою мобільного додатка «Viber» військовослужбовцю в/ч НОМЕР_5 ОСОБА_7 на її власний мобільний телефон. Пізніше фотокопія вище вказаної телеграми з`явилась в телеграм каналі.
07.09.2021 року ОСОБА_7 добровільно надала для огляду та вилучення свій особистий мобільний телефон «Samsung g6» imei НОМЕР_3 imei 2; НОМЕР_4 . В подальшому вказаний мобільний телефон було вилучено, з метою проведення відповідної експертизи.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 , яка вказала що, вона перебуваючи на службі 14.07.2021 року на її особистий телефон на номер НОМЕР_6 «Самсунг» надійшло фото повідомлення на мобільний додаток «Вайбер» фото копії телеграми №35/317/1/886 від 14.07.2021 року АСУ «Дніпро» від ОСОБА_8 з її особистого номеру НОМЕР_7 приблизно о 15.20 год. Вони її не просила відправляти дану фотокопію телеграми, а вона її відправила з власної ініціативи. Передивившись телеграму, після переслала її своєму чоловікові ОСОБА_9 . Того ж дня приблизно о 20.00 год, їй зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила що, вище вказану фотокопію телеграми бачила у мережі інтернет. Після цього вона видалила цю фотокопію з свого телефону та додатку «Вайбер».
З показань військовослужбовців в/ч НОМЕР_5 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зазначено що, 14.07.2021 року вони перебуваючи на своєму робочому місці, до них зайшла гр. ОСОБА_6 , та ознайомила їх зі змістом вище зазначеної телеграми, та при них здійснила фотокопію телеграми на свій власний мобільний телефон.
Отже, якщо повернути мобільний телефон Xiomi Redmi imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 та мобільний телефон «Samsung g6» imei НОМЕР_3 imei 2; НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 - майно яке має значення для кримінального провадження, то вказане може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, втрати, видалення інформації яка міститься на мобільних телефонах або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Також унеможливлює проведення повного дослідження та розслідування даного злочину, та проведення телекомунікаційної експертизи, та інших експертиз, за необхідністю.
Відповідно до «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» затвердженої Наказом №53/5 від 08.10.1998 року(в редакції станом на 06.04.2021 рік) «Об`єктами експертизи телекомунікаційних систем та засобів є телекомунікаційні системи, засоби, мережі і їх складові частини та інформація, що ними передається, приймається та обробляється», тому для проведення повного експертного дослідження необхідні вказані мобільні телефони, тому що вони є об`єктом безпосереднього дослідження, та проведення дослідження без такого неможливо.
Вилучені мобільні телефони, можуть містити інформацію про вчинення кримінального правопорушення і мають суттєве значення під час розслідування зазначеного провадження, оскільки визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, та необхідні для проведення телекомунікаційної експертизи, оскільки є об`єктом дослідження, та без даного експертного дослідження не можливо буде довести провину, винної особи у вчинені кримінального правопорушення, оскільки вище зазначена телеграма Головнокомандувача ЗСУ яка була передана через АСУ «Дніпро», на вказаних телефонах містяться її фотокопії, тим самим необхідно даний факт підтвердити в встановленому КПК порядку, тобто накласти арешт на майно, та призначити експертне дослідження.
Крім того, вилучені мобільні телефони, визнані постановою слідчого від 07.09.2021 року речовими доказами.
Таким чином, для виконання завдань кримінального провадження встановлених ст. 2 КПК України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, видалення з нього інформації або настання інших наслідків, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно.
Слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Адвокат власника майна ОСОБА_6 ОСОБА_5 не заперечувала проти накладення арешту на майно, однак просила його передати власнику на зберігання.
Власник майна ОСОБА_6 підтримала думку свого захисника.
Власник майна ОСОБА_7 не заперечували проти накладення арешту.
Вислухавши сторони, вивчивши додані до клопотання копії матеріалів, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Із наданих слідчим матеріалів кримінального провадження вбачається, що 02.09.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 362 КК України.
07.09.2021 року мобільні телефони Xiomi Redmi imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належить гр. ОСОБА_6 та «Samsung g6» imei НОМЕР_3 imei НОМЕР_8 ; НОМЕР_4 , що належить гр. ОСОБА_7 визнані речовими доказами.
Відповідно до змісту ч. 2 ст.131КПК України арешт майна входить до видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, існують розумні підозри вважати, що це майно є доказом злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого, ним доведено значення вказаного майна, для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, можливість використання їх як доказів та необхідність проведення телекомунікаційної експертизи, та інших експертиз, за необхідністю.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню.
Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Керуючись ст. 170-173, 175 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 , погоджене прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2021 за № 0000032 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на:
-мобільний телефон Xiomi Redmi imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що належить гр. ОСОБА_6 який є речовим доказом, по даному кримінальному провадженню,
-мобільний телефон «Samsung g6» imei НОМЕР_3 imei 2; НОМЕР_4 , що належить гр. ОСОБА_7 який є речовим доказом, по даному кримінальному провадженню.
Виконання даної ухвали доручити слідчому СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1