Провадження № 11-кп/824/373/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року,яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Криве Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні дітей ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_11 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та виправдано. Вироком вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, час та обставинах, вирішив вчинити відкрите заволодіння чужим майном з метою власного збагачення. З цією метою ОСОБА_7 познайомився в мережі Інтернет на сайті знайомств «TABOR.RU» із раніше незнайомою йому ОСОБА_13 , якій запропонував зустрітись та поспілкуватись, на що остання погодилась. Зустрівшись в обумовленому місці, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , проїхали на громадському транспорті до зупинки 15 км. Житомирського шосе та у подальшому ОСОБА_7 шляхом обману та вмовлянь запропонував ОСОБА_13 прослідували до лісосмуги. Після цього, ОСОБА_7 04.09.2015 приблизно о 15 год. 30 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи сплановано, почав погрожувати ОСОБА_13 фізичною розправою, якщо вона йому не віддасть належний їй мобільний телефон марки «G-SMART», вартістю 3000 гривень. Будучи наляканою за своє життя та здоров`я, ОСОБА_13 віддала ОСОБА_7 свій мобільний телефон, щоб він припинив їй погрожувати. Однак ОСОБА_7 продовжував погрожувати та, взявши її жіночу сумочку, дістав із неї грошові кошти в сумі 103 гривні, якими заволодів. Після чого повернув сумочку ОСОБА_13 та направився в невідомому напрямку, спричинивши ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 3103 гривні.

Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, час та обставинах, вирішив повторно вчинити відкрите заволодіння чужим майном для власного збагачення. З цією метою ОСОБА_7 зустрівся із раніше незнайомою ОСОБА_14 з приводу її працевлаштування на роботу у с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області, де шляхом обману повідомив, що їм потрібно пройти до місця працевлаштування через ліс, скоротивши таким чином дорогу. На вказану пропозицію ОСОБА_14 погодилась та вони удвох пішли до лісу. Після цього ОСОБА_7 28.05.2016 приблизно о 14 год. 30 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите заволодіння чужим майном, почав погрожувати ОСОБА_14 , фізичною розправою та, вхопивши рукою її за шию, почав душити. Після чого штовхнув ОСОБА_14 на землю, де вона почала чинити опір. З метою подолання її опору ОСОБА_7 вдарив її кулаком по обличчю та продовжував душити, заподіявши ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я. В цей час у потерпілої із кишені випав мобільний телефон «Iphone 4s», білого кольору, вартістю 2800 гривень, який ОСОБА_7 підібрав та помістив до своєї кишені. Після чого, останній відпустив ОСОБА_14 та, взявши її жіночу сумку, відкрито заволодів із неї грошовими коштами у сумі 70 гривень та паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , а всього майна на загальну суму 2870 гривень. В подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи погрози, наказав бігти ОСОБА_14 в сторону дороги, а сам залишився на місці. Відкрито заволодівши в такий спосіб майном ОСОБА_14 , ОСОБА_7 направився у невідомому напрямку, чим завдав останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він познайомився в мережі інтернет на сайті знайомств «LOVER.KIEV.UA» із раніше невідомою йому ОСОБА_11 , якій запропонував зустрітись та поспілкуватись з приводу працевлаштування останньої. На вказану пропозицію ОСОБА_11 погодилась та в подальшому зустрілась з ОСОБА_7 на зупинці громадського транспорту 15 км. Житомирського шосе. У подальшому ОСОБА_7 шляхом обману та вмовлянь запропонував ОСОБА_11 прослідували до лісосмуги. Знаходячись у лісосмузі, ОСОБА_7 26.08.2015 приблизно о 12 год. 30 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи сплановано, почав погрожувати ОСОБА_11 , наніс декілька ударів кулаком по голові останньої, заподівши їй легкі тілесні ушкодження, та забрав належний їй мобільний телефон «Fly IQ 4404», вартістю 3260 гривень. В подальшому ОСОБА_11 , будучи наляканою за своє життя та здоров`я перестала чинити опір ОСОБА_7 , однак останній взяв із жіночої сумки гаманець, із якого дістав грошові кошти у сумі 240 гривень та, відпустивши ОСОБА_11 , продовжив їй погрожувати фізичною розправою. Після чого ОСОБА_11 почала втікати з місця вчиненого злочину, а ОСОБА_7 направився у невідомому їй напрямку, чим заподіяв останній матеріальну шкоду, на загальну суму 3500 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачується в тому, що він, перебуваючи у невстановленому місці, час та обставинах, вирішив повторно вчинити відкрите заволодіння чужим майном для власного збагачення. З цією метою ОСОБА_7 познайомився в мережі інтернет на сайті знайомств «TABOR.RU» із раніше йому незнайомою ОСОБА_12 , якій запропонував зустрітись та поспілкуватись, на що остання погодилась. Зустрівшись в обумовленому місці, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 проїхали на громадському транспорті до зупинки 15 км. Житомирського шосе, де шляхом обману та вмовлянь ОСОБА_7 остання прослідувала до лісосмуги. Після цього, ОСОБА_7 22.05.2016 приблизно об 11 год. 00 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите заволодіння чужим майном, діючи сплановано, почав погрожувати ОСОБА_12 фізичною розправою, якщо вона йому не віддасть належні їй цінні речі. Будучи наляканою за своє життя та здоров`я, ОСОБА_12 відчинила свою жіночу сумку, із якої ОСОБА_7 дістав мобільний телефоном марки «Nokia 225», вартістю 800 гривень, який був у чохлі, вартістю 50 гривень, з сім-карткою «Київстар», вартістю 10 гривень та сім-карткою «Лайф», вартістю 15 гривень та планшет «Lenovo», вартістю 1500 гривень, з сім-карткою «Лайф», вартістю 25 гривень. Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи погрози, наказав ОСОБА_15 зняти із себе золоті вироби. Розуміючи реальність його погроз, ОСОБА_12 виконала вимоги ОСОБА_7 та зняла із себе дві каблучки із золота 585 проби, загальною вартістю 3020 гривень та пару сережок із золота 585 проби, вартістю 1715 гривень, які віддала йому. Заволодівши таким чином майном ОСОБА_12 на загальну суму 7135 гривень, ОСОБА_7 зник у невідомому напрямку.
За епізодами відкритого викрадення чужого майна, поєднаного із погрозою та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вчиненого повторно, суд визнав невинуватим та виправдав, оскільки під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано достатніх та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень щодо зазначених осіб.
В апеляційній скарзі прокурор, просить вирок скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що судом безпідставно визнано недопустимим доказом протокол огляду місця події від 29.05.2016 року та протокол огляду предметів від 01.06.2016 року з фототаблицею, оскільки, незважаючи на відсутність ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення фактичного обшуку, у ОСОБА_7 було відібрано заяву на ім`я начальника Святошинського УП ГУ НП в м. Києві про те, що він не заперечує проти огляду будинку, заяв від ОСОБА_7 щодо неправомірних дій працівників або здійснення тиску на нього під час написання такої заяви не надходило, під час досудового розслідування та судового провадження зі скаргами на дії працівників поліції не звертався. Щодо пред`явленого обвинувачення по епізодам щодо потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вказує, що судом не взято до уваги докази, які б могли істотно вплинути на його висновки, зокрема протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.08.2015 року, протокол огляду місця події від 27.08.2015 року, протокол пред`явлення особи для впізнання від 30.05.2016 року, висновок експерта від 10.09.2015 року № 2586, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.05.2016 року, протокол огляду документів від 29.05.2016 року, протокол огляду місця події від 30.05.2016 року, протокол пред`явлення особи для впізнання від 29.05.2016 року, крім того судом не вжито достатніх заходів щодо допиту свідків (понятих) в присутності яких було проведено вказані слідчі дії за даними епізодами. Прокурор вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 не достатньо враховано ступінь тяжкості злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який не працює, обстановку вчинення злочинів, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставин, що обтяжують покарання, у тому числі вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зазначали, що обвинувачений вживав пиво.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та закрити провадження стосовно ОСОБА_7 . В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом визнано винуватим ОСОБА_7 фактично лише на показаннях потерпілої ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_16 , які є суперечливими, а протокол прийняття заяви, висновок експерту, протокол огляду предметів, протокол пред`явлення особи для впізнання не містять підтверджуючих доказів вини саме ОСОБА_7 , пред`явлення особи для впізнання потерпілій ОСОБА_14 на стадії досудового розслідування проведено з порушенням норм КПК України. Також вказує, що суд по епізоду, де потерпілою є ОСОБА_13 , фактично визнав ОСОБА_7 винуватим, ґрунтуючись лише на суперечливих показаннях потерпілої, протоколі про прийняття заяви про скоєння злочину, протоколі пред`явлення потерпілій особи для впізнання, який складений з порушенням КПК України, та безпідставно відхилив докази, які свідчать про алібі ОСОБА_7 , який у час вчинення кримінального правопорушення перебував на роботі. Зазначає, що при призначенні покарання суд не врахував тих обставин, що під час досудового розслідування та судового провадження в суді першої інстанції щодо обвинуваченого не обирався запобіжний захід і він мав всі можливості ухилятися від явки до поліції та суду, проте не вчиняв таких дій, що свідчить про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційних скарг повідомлені, потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_11 направили до суду клопотання про проведення апеляційного розгляду без їх участі.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіжу), поєднаному із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та із застосуванням такого насильства щодо потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 суд обґрунтував доказами, що містяться у:

- показаннях обвинуваченого, який підтвердив факт зустрічі з потерпілою ОСОБА_14 в с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області у встановлений досудовим розслідуванням час, але заперечив обставини відкритого заволодіння її майном;
- показаннях потерпілої ОСОБА_14 , яка пояснила, що зустрілася з обвинуваченим у с. Стоянка з огляду на його обіцянки допомогти з працевлаштуванням ,маючи при собі сумку з паспортом, грошима та мобільний телефон. Потім у лісі, обвинувачений намагався схилити її до інтимних стосунків, якщо вона планує у нього працювати, а після її відмови застосував щодо неї насильство у вигляді сдавлювання грудної клітини та нанесення удару кулаком по обличчю, внаслідок чого у неї пішла кров з носу, та заволодів її паспортом , грошовими коштами у розмірі 59 грн. та мобільним телефоном. Після чого, обвинувачений пригрозив їй неприємностями, якщо вона розповість комусь про подію, почав вимагати 1000-2000 доларів США за повернення паспорту та телефону. Після зустрічі з останнім про подію вона розповіла батькам, з якими вона звернулась до поліції. Пізніше працівники поліції повернули їй паспорт та телефон, які були знайдені за місцем проживання обвинуваченого;
- показаннях свідка ОСОБА_16 , яка пояснювала, що ОСОБА_7 пообіцяв працевлаштування ОСОБА_14 адміністратором у спортзалі і з цією метою потерпіла за попередньою домовленістю з останнім поїхала з ним на зустріч, а ввечері вона довідалася про те, що ОСОБА_7 побив ОСОБА_14 та заволодів її майном;
- протоколі прийняття заяви ОСОБА_14 про те, що невідома особа у лісосмузі поблизу с. Стоянка відкрито заволодів її майном;
- висновку судово-медичного експерта, яким у потерпілої ОСОБА_14 були виявлені легкі тілесні ушкодження;
- протоколі огляду футболки потерпілої ОСОБА_14 , на якій були виявлені плями бурого кольору, схожі на кров;
- протоколі пред`явлення особи до впізнання, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_7 як особу, яка заволоділа її майном із застосуванням насильства;
- показаннях потерпілої ОСОБА_13 про те, що після заочного знайомства через сайт знайомств вона зустрілася із ОСОБА_7 поблизу ст. метро «Житомирська», з яким маршрутним таксі доїхали до зупинки на 15 км Житомирського шосе, поблизу якої у лісосмузі обвинувачений пропонував їй інтимні стосунки, а потім забрав у неї мобільний телефон, з якого видалив усі номери, перевірив вміст її сумки, взявши останні 100 грн., записав її паспортні дані і пригрозив, що у разі звернення до поліції він поширить відомості про те, що вона надає інтимні послуги;
- протоколі прийняття заяви від 04.09.2015року від ОСОБА_13 про те, що того ж дня близько 16 год. 30 хв. у лісосмузі поблизу 15 км Житомирського шосе невідомий чоловік відкрито заволодів її телефоном із сім-картками та грошовими коштами;
- протоколі пред`явлення особи для впізнання , відповідно до якого потерпіла ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_7 як такого чоловіка, що заволодів її майном 04.09.2015 року.

Сукупності зазначених доказів суд надав належну оцінку та дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів , які містяться у показаннях потерпілої ОСОБА_14 , які не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_16 , та у показаннях потерпілої ОСОБА_13 є безпідставними, оскільки вони носять послідовний характер та не містять протиріч, які б свідчили про наявність обставин, які б спростовували висновки суду.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_14 , висновок судово-медичного експерта про характер та ступінь отриманих потерпілою ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, протокол огляду футболки потерпілої ОСОБА_17 , всупереч доводам апеляційної скарги захисника, є належними джерелами даних, якими підтверджуються обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені п.1 ч.1 ст.91 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість доказів, які містяться у протоколах впізнання потерпілими ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . ОСОБА_7 як особи, яка вчинила щодо них протиправні діяння з тих підстав, що слідчі дії провадилися у один день по черзі, при чому обвинувачений перебував на одному місці під одним і тим же номером, матеріалам кримінального провадження суперечать, оскільки з протоколів пред`явлення особи для впізнання вбачається, що слідчі дії проводилися різними слідчими, що входили до групи слідчих, у різні дні, з участю різних понятих, що виключає можливість порушення процедури їх проведення (т.1а.75-77, 107-110).

Також судом надана належна оцінка твердженням сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не міг вчиняти кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_13 04.09.2015 приблизно о 15 год. 30 хв., з огляду на інформацію, викладену у довідці філії «Л.К.О. №1» ТОВ «Л.К.О.» про присутність на роботі 04.09.2015 року обвинуваченого (т.1 а.214), оскільки на підприємстві встановлений трьохзмінний графік роботи і переконливих доказів, які б підтвердили факту виконання своїх трудових обов`язків ОСОБА_7 у час події, суду не було надано.

Вирішуючи питання щодо апеляційних вимог прокурора про визнання винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень щодо потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , колегія суддів, з висновками суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи достатніх доказів для доведення його винуватості погоджується, оскільки обвинувачений заперечив факт знайомств з потерпілими та зустрічей з ними, зазначені потерпілі показань суду першої інстанції не надавали, інші докази не підтверджують обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених п.1,2 ст.91 КПК України, зокрема, способу вчинення злочинів.

Також є правомірним висновок суду про визнання недопустимими доказами даних протоколу огляду місця проживання обвинуваченого, визначеного органом досудового розслідування як огляд місця події, та протокол огляду виявлених під час фактичного обшуку житла ОСОБА_7 речей, оскільки проникнення до нього працівниками поліції мало місце без судового рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність заяви ОСОБА_7 про надання дозволу на огляд його місця проживання, правильності висновку суду не спростовують, оскільки така заява обвинуваченим надана після затримання, що ставить під сумнів її добровільність.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особи винного.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_7 вини своєї не визнав, у вчиненому не розкаявся, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання відсутні, здійснював кримінальні правопорушення щодо жінок, під час судового розгляду здійснював тиск та потерпілу ОСОБА_13 з метою надання вигідних йому показань, про що зазначено у її заявах до суду, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання на час вчинення кримінально-караних діянь.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неврахування судом обставини, що обтяжує покарання у вигляді вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними, так як органом досудового розслідування зазначена обставина не була встановлена, а під час судового розгляду переконливих доказів перебування ОСОБА_7 під час вчинення кримінальних правопорушень щодо потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у такому стані прокурором не надано.

Позитивна процесуальна поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не може бути свідченням можливості звільнення його від відбування покарання з випробуванням, як зазначено у апеляційній скарзі захисника, оскільки до обставин, які б могли свідчити про реальну можливість його виправлення без відбування покарання така підстава не віднесена.

Інших обставин, які б ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про необхідність відбування ОСОБА_7 призначеного покарання реально , колегія суддів не вбачає.

Призначене судом ОСОБА_7 покарання у виді 4х років позбавлення волі є домірним вчиненому і відповідає критерію справедливості.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: