КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0000296, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено частково клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відкриті у АТ «Райфайзен Банк Аваль у м. Києві

НОМЕР_1 , які належать ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» ().

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора про арешту майна грошових коштів ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» відмовити.

Згідно доводів апеляційної скарги, ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, а висновки викладені в ній не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, апелянт вказує на відсутність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, посилаючись на ті обставини, що надані стороною обвинувачення матеріали не містять жодних відомостей, які б вказували, що арештоване майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Також, апелянт стверджує, що грошові кошти, які містяться на банківських рахунках не підпадають під визначення речових доказів, як і не містять матеріали доказів того, що грошові кошти містять сліди злочину. Постанову про визнання майна речовим доказом від апелянт вважає формальною.

Посилається апелянт і на негативні наслідки від застосування такого обмежувального заходу, оскільки накладення арешту на грошові кошти перешкоджає здійсненню законної господарської діяльності ТОВ «Бахмачгазбудсервіс».

Крім того, апелянт зазначає, що ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» не має жодного відношення до кримінального провадження, яке розслідується, як і не має відношення до підприємств, які зазначені в клопотанні органу досудового розслідування про накладення арешту на майно, договори з вказаними підприємствами не укладало, постачання товарів не здійснювало, роботи на їх замовлення не виконувало, грошові кошти не отримувало.

Крім того, апелянт вважає хибними твердження органу досудового розслідування з приводу того, що вказане підприємство є «транзитним» так як за вказаним банківським рахунком розрахункові операції протягом останніх двох років не здійснювались, на зазначений рахунок грошові кошти від жодного з перелічених контрагентів не надходили. Докази надходження коштів на рахунки слідчим та прокурором не надані.

Що стосується самого клопотання прокурора, то на думку апелянта воно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не зазначено мету застосування такого обмежувального заходу та не доведено необхідності накладення арешту.

Одночасно представник ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» - адвоката ОСОБА_5 ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення представника та власника майна про ухвалу стало відомо лише 20 травня 2021 року, а ухвалу було отримано лише 11.06.2021 року.

В судове засідання прокурор не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за його відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 рокубуло постановлено без виклику осіб, які її оскаржують, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000296 відомості про яке внесені до ЄРДР 29.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Бахмачгазбудсервіс». В обґрунтування клопотання прокурор послався на те, що грошові кошти товариства, які знаходяться на рахунках відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні. Слідчий суддя погодився з доводами клопотання прокурора та наклав арешт на майно.
З таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Окрім того, ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, орган досудового розслідування хоч і визнав постановою вищезазначене майно речовим доказом, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Орган досудового розслідування в клопотанні не надав будь якої оцінки щодо правової підстави для арешту майна (рахунки), які належать ТОВ «Бахмачгазбудсервіс», не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином грошові кошти товариства мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення могли залишитись на них та чи можна взагалі їх використовувати, як речовий доказ у кримінальному провадженні. Вартість майна, яке належить арештувати повинна бути спів-мірною розміру шкоди завданої кримінальним правопорушення у відповідності до положення ст. 170 КПК України. Проте, матеріали по розгляду клопотання таких даних не містять. Слідчий суддя не звернув увагу на відсутність в матеріалах клопотання фінансово-господарських документів по вказаному товариству та актів перевірок фінансово-господарської діяльності або ж аналітичних досліджень такої діяльності фіскальними органами, що вказувало б на зв`язок між зазначеним товариством, як і на відсутність у ЄДРДР даних про те, що відносно цього товариства здійснюється досудове розслідування. Окрім того, в клопотанні не зазначено, коли, у якій сумі, від якого підприємства та за які послуги отримано кошти ТОВ «Бахмачгазбудсервіс», та не проведено перевірку дійсності вказаних господарських операцій, не містить таких даних і постанова органу досудового розслідування про визнання вищезазначених рахунків речовими доказами. Тобто, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно постановлена без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження.

Відтак, висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на грошові кошти вищезазначеного товариства не ґрунтуються на вимогах закону.
Визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.
Також, слід зазначити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, а тому наявність постанови слідчого про визнання майна речовим доказом не може бути беззаперечною підставою для накладення арешту на майно у разі відсутності розумних підозр вважати його доказом злочину.
З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення грошові кошти на банківському рахунку вищезазначеного товариства мають до розслідування вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що у даному провадженні органом досудового розслідування не доведено необхідності у накладенні арешту на майно, а тому відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України це мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак не було зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом.

Керуючись ст.ст.98, 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити строк на апеляційне оскарження представнику ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» - адвокату ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0000296..

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відкриті у АТ «Райфайзен Банк Аваль у м. Києві

НОМЕР_1 , які належать ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» () - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відкриті у АТ «Райфайзен Банк Аваль у м. Києві НОМЕР_2 ,

НОМЕР_3 , які належать ТОВ «Бахмачгазбудсервіс» () відмовити.
Ухвала Київського апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3