ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/510/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1869/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Хуліганство
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9 ,
представника потерпілої - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року відносно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харкова, громадянку України, яка має середню спеціальну освіту, не працює, розлучену, судимості не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України обвинувачену ОСОБА_8 від відбування покарання звільнено з випробувальним строком на 2 (два) роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у сумі 3000 гривень.

Згідно вироку, 06.10.2019 р. приблизно о 22:20 год, більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_8 , діючи у групі разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись у громадському місці - в магазині «Продукти», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Азербайджанська, 37, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, безпричинно почали виражатись грубою нецензурною лайкою в адресу продавця ОСОБА_9 , яка вказала на неможливість продажу нею будь-яких товарів у зв`язку із закінченням часу роботи зазначеного магазину та попрохала покинути його приміщення, однак при виході із вказаного закладу особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи з особливою зухвалістю, розуміючи свою фізичну перевагу, кулаком правої руки безпричинно завдала ОСОБА_9 удар в ліву область обличчя, після чого почала хапати останню руками в районі лівого плеча та за ліву руку, після чого у ході триваючої словесної перепалки, яка продовжилась на вході до вказаного магазину ОСОБА_8 безпричинно завдала ОСОБА_9 один удар скляною пляшкою, об`ємом 0,5 л. в область голови. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_8 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_11 завдані тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірі лівої щоки, синці на верхніх кінцівках, що відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить вирок в частині вирішення цивільного позову змінити та задовольнити цивільний позов потерпілої в повному обсязі.

Зазначає, що обвинувачена безпричинно здійснила на неї напад, в належному потерпілій магазині, нанесла удар пляшкою по голові, при цьому обвинувачена виражалась нецензурною лайкою.

Вказує, що вона відмовила обвинуваченій продати товар після завершення робочого дня що і обурило обвинувачену.

Наголошує, що розмір моральної шкоди, яку стягнув районний суд не відповідає реально завданій шкоді.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу кримінального правопорушення.

Вважає, що справа була розпочата з великою кількістю порушень, зокрема подія відбувалася 6 числа, а відомості в ЄРДР були внесені 10 числа.

Зміна правової кваліфікації її дій також відбувалася з порушеннями, оскільки первинне обвинувачення було у формі приватного обвинувачення, згода потерпілої відсутня.

Ставить під сумнів проведені у справі експертизи. Зазначає, що експерт ОСОБА_12 вже проводила експертизу на замовлення та установа в якій вона працює отримала кошти від приватної особи, а тому вказаний експерт не мала права проводити медичні експертизи, оскільки була зацікавленою особою.

Крім того не зрозуміло як відбувалася передача відповідних експертиз слідчому, супровідні листи відсутні.

Вказує, що у протоколі огляду місця події вказана неправильна адреса, а саме неправильно зазначено номер будинку, у зв`язку з чим доказ є недопустимим. Така ж ситуація і з протоколами пред`явлення особи для впізнання.

Зазначає про штучне створення доказів слідчим та фактично фальсифікацію справи.

З приводу вказаних обставин повідомляє, що подала заяву про вчинений слідчим ОСОБА_13 злочин, заява подана до ДБР.

Наголошує на тому, що покази свідків є суперечливими.

Крім того, переважна частина свідків працює у потерпілої та її сім`ї.

Також зазначає, що насправді конфлікт відбувся через продаж потерпілою неякісного алкоголю без відповідної ліцензії, що суд у фактичних обставинах справи не зазначив.

Про вказані обставини потерпіла зверталася до компетентних органів, які проводили у потерпілої перевірку та виявили ряд порушень.

Під час вказаних подій знаходилася на місці свідок ОСОБА_14 , сторона захисту просила допитати вказаного свідка, проте свідок не був допитаний.

Зазначає, що не била потерпілу скляною пляшкою.

В суді першої інстанції досліджувався запис з камери відеоспостереження, яка працювала в магазині. На відеозаписі було видно що у потерпілої був конфлікт з її чоловіком, який намагався заштовхати її у приміщення магазину та видно як потерпіла вдарилася головою, саме лівою частиною.

З цього приводу захисник звертався до суду з клопотанням про проведення слідчого експерименту для з`ясування механізму завдання потерпілій тілесних ушкоджень, проте суд відмовив.

Не погоджується з кваліфікацією дій, встановленою судом.

Зазначає, що патрульні поліцейські, які прибули на виклик, не складали відповідний адміністративний протокол про дрібне хуліганство.

Про їх виклик в якості свідків сторона захисту також просила, проте спочатку суд погодився, а потім відмовив.

Вважає, що було порушено її право на захист.

На досудовому розслідуванні було залучено захисника ОСОБА_15 , проте суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності. При цьому суд навіть не визивав вказаного захисника.

Наголошує, що була впевнена у своїй невинуватості та не наполягала на його присутності.

Також, на думку апелянта суд призначив занадто суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої та її захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти апеляційної скарги потерпілої, просили закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, думку потерпілої та її представника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення скарги сторони захисту, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав вирок законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема показами потерпілої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Покази зазначених свідків та потерпілої є логічними, послідовними та несуперечливими.

В судовому засіданні в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 06.10.2019 р. о 20 год. вона прийшла до магазину «Продукти» по вул. Азербайджанській, 37 у м. Харкові разом з чоловіком, якому і належить зазначений магазин. Після 22 години до магазину прийшов Миколай, якого вона знає, як співмешканця ОСОБА_8 . Вона відмовила ОСОБА_20 у продажу товару в зв`язку з закінченням роботи магазину. Він пішов, але через 20 хвилин повернувся разом з ОСОБА_8 , які ображали її, висловлювались нецензурною лайкою, при цьому ОСОБА_20 вдарив 1 раз кулаком в щелепу та 1 раз в щоку. ЇЇ чоловік ОСОБА_16 допоміг вивести на вулицю ОСОБА_20 та ОСОБА_8 , де остання нанесла їй удар по голові скляною пляшкою, яка при цьому розбилась та з неї потекла рідина.

Аналогічні покази потерпіла надала суду апеляційної інстанції.

Свідок ОСОБА_16 , показав, що 06.10.2019 р. він перебував в належному йому магазині «Продукти» по вул. Азербайджанській, 37 у м. Харкові, куди після 22 години зайшли ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які пред`явили претензії його дружині ОСОБА_9 , нібито вона наливає в магазині алкогольні напої, при цьому висловлювались нецензурною лайкою. Після цього ОСОБА_20 вдарив 2 рази в обличчя ОСОБА_9 ОСОБА_8 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 він вивів на вулицю, де ОСОБА_8 нанесла ОСОБА_9 удар по голові скляною пляшкою, яка при цьому розбилась та з неї потекла рідина.

Свідок ОСОБА_19 , в суді першої інстанції повідомила, що в жовтні 2019 р. в вечірній час доби вона зайшла до магазину «Продукти» по вул. Азербайджанській, 37 у м. Харкові, де побачила чоловіка на ім`я ОСОБА_20 . Він вийшов, але через 20 хвилин повернувся разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_21 , які пред`явили претензії ОСОБА_9 , нібито вона наливає в магазині алкогольні напої, при цьому висловлювались нецензурною лайкою. Після цього ОСОБА_20 вдарив в обличчя ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 нанесла удар по голові останньої скляною пляшкою, яка при цьому розбилась та з неї потекла рідина. Вона особисто прибрала розбиту пляшку.

Крім того свідок ОСОБА_22 , вказував, що до магазину він увійшов біля 22 год, де потерпіла та обвинувачена розмовляли на підвищених тонах. ОСОБА_9 штовхнула ОСОБА_8 , від чого остання упала. В цей час він вдарив ОСОБА_9 в обличчя. Після приїзду працівників поліції ОСОБА_8 намагалась примиритись з ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_17 надав покази в суді, зазначив що 06.10.2019 р. він перебував у магазині «Продукти» по вул. Азербайджанській, 37 у м. Харкові, коли до магазину прийшли ОСОБА_8 , її співмешканець ОСОБА_20 та ОСОБА_24 , які ображали ОСОБА_9 , висловлювались нецензурною лайкою, при цьому ОСОБА_20 вдарив 2 рази рукою в обличчя останньої, а ОСОБА_8 нанесла удар по голові скляною пляшкою

Таким чином вказані свідки та потерпіла, покази яких узгоджуються між собою, підтвердили в повному обсязі фактичні обставини справи, а саме факт нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченою потерпілій, зокрема і скляною пляшкою, при цьому обвинувачена грубо порушувала громадський порядок, виражалась нецензурною лайкою.

Крім того вказані покази повністю відображають хронологію події, яка відбувалася у приміщенні магазину та на вході до нього, покази є послідовними та узгоджуються між собою.

Також суд першої інстанції дослідив та врахував зокрема висновки експерта № 09-1278/2019 від 22.10.2019 року № 09-1411/2019 від 29.10.2019 р., згідно яких у ОСОБА_9 встановлені тілесні ушкодження садно на шкірі лівої щоки, синці на верхніх кінцівках, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок чи за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Експертне дослідження було проведено на підставі постанови слідчого.

Посилання сторони захисту на те, що експерт ОСОБА_12 не мала права проводити експертні дослідження у зв`язку з зацікавленістю та підлягала відводу не приймаються колегією суддів, оскільки такі обставини судом першої інстанції встановлені не були.

Сторони кримінального провадження клопотань про необхідність допиту експерта в суді першої інстанції не заявляли. Відсутні відповідні клопотання і у суді апеляційної інстанції.

Крім того питання відводу експерту регулюються ст.ст.79, 80 КПК України. Згідно вказаних положень закону сторона захисту не позбавлена можливості заявити відвід експерту.

Сторона захисту своїм правом не скористалася.

Таким чином обставин, які б стверджували про зацікавленість експерта судами першої та апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що висновки проведених по справі експертиз зроблені компетентними спеціалістами, є повними, із наданням чітких відповідей на поставлені запитання, є науково-обгрунтованими, та такими, що за своїм змістом узгоджуються із фактичними обставинами даного кримінального провадження та іншими доказами, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено.

Згідно вказаних висновків зокрема були встановлені тілесні ушкодження - садно на шкірі лівої щоки, синці на верхніх кінцівках, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Будь-яких інших доказів на спростування висновків проведених по кримінальному провадженню експертиз в ході судового розгляду стороною захисту, яка була вільною у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, надано не було.

Не надано стороною захисту таких відомостей і суду апеляційної інстанції.

Фактичні дані, на підставі яких суд встановив обставини цього кримінального провадження містяться також в інших досліджених доказах, які також є належними та допустимими.

Зокрема судом був досліджений протоколом проведення слідчого експерименту від 22.10.2019 р, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 показала механізм нанесення їй 06.10.2019 р. під час конфлікту в магазині «Продукти» по вул. Азербайджанській, 37 у м. Харкові чоловіком на ім`я ОСОБА_20 тілесних ушкоджень та дівчиною на ім`я ОСОБА_25 удару по голові скляною пляшкою.

Також суд першої інстанції дослідив протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.10.2019 р, згідно яких свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та потерпіла ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_8 , як особу, яка 06.10.2019 р. близько 22 год у магазині за адресою АДРЕСА_2 висловлювалась нецензурною лайкою та нанесла удар ОСОБА_9 пляшкою по голові.

При цьому обвинувачена у своїй апеляційній скарзі ставить під сумнів вказані протоколи, посилаючись на неправильно зазначену адресу АДРЕСА_2 , зазначає що правильною є будинок 36.

Колегія суддів наголошує, що сторона захисту будь яких клопотань про повторне дослідження доказів чи дослідження нових доказів судом апеляційної інстанції не заявляла.

Будь яких доказів, які б підтвердили такі доводи сторона захисту також не надала.

При цьому, в будь якому випадку, вказані докази є очевидно допустимими, оскільки як за формою так і за змістом вони повністю відповідають вимогам чинного КПК України.

Крім того, належить врахувати, що вказані свідки та потерпіла в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердили що саме ОСОБА_8 знаходилася в магазині, висловлювалася нецензурною лайкою, нанесла удар пляшкою потерпілій.

Обвинувачена ОСОБА_8 також не заперечувала що була в магазині та мала конфлікт з потерпілою.

Таким чином, допустимість та законність вказаних доказів у колегії суддів сумнівів не визиває.

Отже, дослідивши всі зібрані докази, суд першої інстанції прийшов до цілком правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

З огляду на вказане, колегія суддів відкидає доводи сторони захисту щодо оспорювання фактичних обставин справи та незгоду з законністю отриманих доказів у справі.

Що стосується посилання обвинуваченої на незаконність та недопустимість зібраних доказів внаслідок порушень, пов`язаних з внесенням відомостей до ЄРДР, колегія суддів зазначає наступне.

Так дійсно подія відбувалася ввечері 6 жовтня 2019 року, а відомості в ЄРДР були внесені 10 жовтня 2019 року.

Проте жодного порушення в цій частині, наслідком якого може бути визнання зібраних доказів недопустимими, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Пропущений 24-х годинний строк на внесення відомостей до ЄРДР порушує в певній мірі саме права особи, яка звернулася з відповідною заявою, проте не призводить до визнання зібраних доказів недопустимими.

Крім того, всі докази були зібрані після внесення відомостей до ЄРДР, а тому жодних порушень і в цій частині колегія суддів не вбачає.

Зміна правової кваліфікації дій обвинуваченої, була також проведення у процесуальний спосіб була складена постанова від 01.11.2019 року про перекваліфікацію дій обвинуваченої, що є правом слідчого, який за результатами проведених слідчих дій дійшов висновку про необхідність перекваліфікації.

При цьому потерпіла з такою кваліфікацією погодилася, клопотань про підтримання обвинувачення саме в первинній кваліфікації дій за ст. 125 КК України не заявляла.

Отже, враховуючи, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 місцевим судом були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, а також з урахуванням того, що будь-які належні докази на спростування викладених у обвинуваченні обставин відсутні, колегія суддів дійшла висновку, що діям обвинуваченої надано правильну кримінально-правову оцінку, дії кваліфіковані за ч.2 ст. 296 КК України, а її винуватість у вчиненому доведена поза розумним сумнівом.

При цьому сторонам були створені належні умови, були задоволені клопотання про допит свідків як сторони захисту так і сторони обвинувачення.

Порушення права на захист обвинуваченої також не вбачається, оскільки протягом всього часу обвинуваченій надавався ефективний захист адвокатом ОСОБА_7 , який відповідно до договору про надання правової допомоги від 11 листопада 2019 року, надавав обвинуваченій ОСОБА_8 правову допомогу.

Всі судові засідання в суді першої інстанції проводилися за участі захисника, який заявляв клопотання, висловлював заперечення проти позиції сторони обвинувачення, приймав участь у допиті свідків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що обвинуваченій був наданий ефективний захист. Обставин порушення права на захист під час судового розгляду не вбачається.

Крім того одним із елементів права на захист є право на вільний вибір захисника, що і було забезпечено обвинуваченій, яка уклала угоду із захисником.

Про порушення права на захист під час досудового розслідування, обвинувачена в своїй апеляційній скарзі не зазначає.

Отже підсумовуючи викладене, колегія судді зазначає. що наведені в апеляційних скаргах мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини обвинуваченої, а також щодо незгоди з наданою судом оцінкою окремих доказів, не спростовують правильності висновків судів і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність в цій частині.

Переглядаючи вирок в частині апеляційних доводів обвинуваченої щодо суворості призначеного судом покарання та необхідності призначення обвинуваченій більш м`якого покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 414 КПК України, визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На думку колегії суддів суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченій, дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,; дані про особу обвинуваченої, яка на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, розлучена, не працює, судимості не має .

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченої встановлено вчинення кримінального правопорушення вперше.

Отже, висновок суду стосовно остаточного покарання яке необхідно призначити обвинуваченій та подальше звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків- є обґрунтованим.

Відтак, призначене обвинуваченій покарання є достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Додаткових або нових обставин для пом`якшення призначеного обвинуваченій покарання сторона захисту не надала.

Не погоджується колегія суддів і з доводами потерпілої з приводу незгоди з рішенням суду в частині розміру стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, при визначенні питання про відшкодування моральної шкоди, дотримався вказаних вимог закону, врахувавши при цьому, що винними діями обвинуваченої була заподіяна моральна шкода.

Судом було проаналізовано розмір моральної шкоди та зазначено що саме сума в розмірі 3000 гривень відповідає характеру та тривалості моральних переживань, емоційних та душевних страждань потерпілої в зв`язку з отриманими нею легкими тілесними ушкодженнями, порушенням звичного життєвого укладу. При цьому суд керувався засадами розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується та вважає їх обгрунтованими.

Таким чином апеляційні доводи сторони обвинувачення в цій частині відхиляються колегією суддів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді