УХВАЛА

Справа № 569/15747/21

21 жовтня 2021 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001489 від 25.07.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рівненського міського суду перебуває кримінальне провадження №0001489 від 25.07.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
У вказаному кримінальному провадженні обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 23 жовтня 2021 року.
У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання про продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили застосувати домашній арешт.

Суд, заслухавши, прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, приходить до висновку про доцільність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання прокурор вказав, що ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25.03.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття вказаного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, належних висновків не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, повторно вчинивши новий умисний, корисливий злочин проти власності.
Так, 25.07.2021, близько 00 год. 10 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту, що по вул. Соборна, 190 в м. Рівне, будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося у поштовху ззаду потерпілої ОСОБА_6 , шляхом ривка зірвав із шиї останньої золотий ланцюжок 585 проби, вагою 13 грам, вартістю 11 708,45 гривень із золотим хрестиком 585 проби, вагою 1 грам, вартістю 900,65 гривень, чим завдав потерпілій майнової шкоди у загальному розмірі 12 609,1 гривень.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Здолбунів, Здолбунівського району, Рівненської області, громадянин України, українець, не одружений, із середньою освітою, на даний час тимчасово проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.
25.07.2021 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
29.07.2021 обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України направлено в порядку ст. 291 КПК України до Рівненського міського суду для розгляду по суті.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 25.07.2021; показаннями потерпілої ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання із потерпілою; показаннями свідка ОСОБА_7 ; показаннями свідка ОСОБА_8 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 27.07.2021; іншими доказами по кримінальному провадженні.
Посилання на один або декілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час судового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Виклад обставин щодо наявності одного або декількох ризиків метою продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також перешкоджання ризикам, а саме:
- може переховуватись від суду, а саме: ОСОБА_9 усвідомлюючи те, що його протиправну діяльність викрито, розуміючи реальність і невідворотність покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає позбавлення волі від 4 до 6 років, може вжити заходів, щоб переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. У зв`язку з цим, беручи також до уваги суспільну небезпеку вчиненого діяння, тяжкість злочину, застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу тримання під вартою повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та є необхідним для того, щоб запобігти спробам переховуватися від суду.
Вивченням особи ОСОБА_4 на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями не хворіє, протягом тривалого часу не має постійного місця проживання, лише тимчасові, що також вказує на неможливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, як домашній арешт.
Даних, які б вказували на неможливість продовження застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу не встановлено.
Незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, є всі підстави вважати, що у випадку застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_4 буде чинити тиск на потерпілу та свідків. Слід врахувати, що потерпіла в ході досудового розслідування впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка вчинила відносно неї грабіж, а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу з метою схилити її до зміни показів або до дачі неправдивих показів. Крім цього, один з ключових допитаних свідків в даному кримінальному провадженні є знайомим обвинуваченого, що також вказує на можливість впливу на останнього.
Може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки наведені вище факти у своїй сукупності та логічності свідчать про це.
Може вчинити інше кримінальне правопорушення: згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25.03.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття вказаного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, маючи не зняту та не погашену судимість, під час іспитового строку обвинувачується у вчиненні нового тяжкого злочину, що свідчить про злочинну спрямованість дій останнього і свідчить про наявність вказаного ризику.
Крім цього, однією з загальних засад кримінального провадження є верховенство права. Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Вирішуючи клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права підозрюваного, але і високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», у справі «Летельє проти Франції» суд вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та контролю за місцем перебування ОСОБА_4 , а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не зможуть гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави судом може не обиратись у разі вчинення особою злочину із застосування насильства.
Враховуючи вищевикладене та те, що більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з обмеженням волі, не зможуть гарантувати виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, а також той факт, що докази в судовому засіданні не перевірені та не дослідженні в повному обсязі.
Продовжуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи викладене, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, те що у судом не досліджено доказів у кримінальному провадженні, вчинення злочину під час іспитового строку, а застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам буде недостатнім, суд вважає, що слід продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, а саме з 21 жовтня 2021 року до 19 грудня 2021 року.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає необхідним не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314, 315, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з 21 жовтня 2021 року по 19 грудня 2021 року.

Встановити строк дії ухвали, терміном шістдесят днів, а саме до 19 грудня 2021 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Рівненського слідчого ізолятора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя