Справа № 584/941/21
Провадження № 1-кп/584/174/21
В И Р О К
Іменем України

01.11.2021 Путивльський районний суд Сумської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Путивль угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000095 від 16 червня 2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с/р Зармітан Гіждуванського району Бухарської області Узбекистан, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , освіта неповна загальна середня, не одруженого, працюючого на посаді тракториста у ФОП ОСОБА_6 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акта, в кінці травня 2021 року, точної дати в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , працюючи трактористом у ФОП ОСОБА_6 , під час виконання сільськогосподарських робіт на тракторі моделі «К-701», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював дискування поля, розташованого впритул до правого берега р.Сейм, що межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :03:001:0854, яка перебуває в оренді ФОП ОСОБА_6 , на території Новослобідської сільської ради Конотопського району біля с.Манухівка.

Згідно зі ст.ст.88, 89 Водного кодексу України та ст.ст.60, 61 Земельного кодексу України уздовж річок з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води для середніх річок, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів, на яких заборонено розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення).
В ході проведення дискування поля ОСОБА_4 , самовільно зайняв земельну ділянку прибережної захисної смуги площею 2,0180 га, яка нікому не надана у власність чи користування, розташовану на території Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області, поблизу с.Манухівка, у захисній зоні р.Сейм, що виразилось у розорюванні, дискуванні та у подальшому насадженні насіння соняшнику на земельній ділянці прибрежно-захисної смуги та збільшенні фактичного розміру обробляє мого поля.

Шкода, заподіяна ОСОБА_4 Новослобідській сільській раді Конотопського району Сумської області внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки земель в охоронних зонах на території поруч з с.Манухівка Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області, відповідно до розрахунку розміру шкоди Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, складає 6302 грн. 21 коп.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки, щодо земель в охоронних зонах.

Під час досудового розслідування 17 серпня 2021 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Сторонами також узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.2 ст.197-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі шестидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Заслухавши прокурора, який вважав можливим затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, пояснення обвинуваченого, який підтвердив, що свою вину визнає та розкаюється у скоєному, цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, наслідки затвердження угоди, яку уклав добровільно і згоден на узгоджене покарання, думку представника потерпілого, яка підтвердила, що добровільно уклала таку угоду, наслідки її затвердження розуміє, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

В силу ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, наслідки укладення і затвердження угоди.

Такі наслідки затвердження угоди повністю розуміє і представник потерпілого.

Підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, у суду немає, оскільки сторони засвідчили, що вони досягли домовленості, яка не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки, щодо земель в охоронних зонах, кваліфіковані правильно.

Оскільки цим кримінальним правопорушенням заподіяно шкоду лише потерпілому, представник якого скористалася правом на примирення, умови укладеної угоди не суперечать моральним засадам суспільства, не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб.

Узгоджене сторонами покарання суд вважає таким, що відповідає санкції інкримінованої статті та ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення.

Щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування збитків суд визнає обставинами, що пом`якшують його покарання, а обставин, що обтяжують покарання не вбачається.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, щиро розкаявся, негативних характеристик на останню суду не надано, примирився з представником потерпілого, узгоджене сторонами покарання може бути призначено йому та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що укладена угода про примирення може бути затверджена.

Керуючись ст.ст.374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 17 серпня 2021 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000095 від 16 червня 2021 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, і призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн. (одну тисячу двадцять гривень).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення вирок суду може бути скасованим за клопотанням потерпілого чи прокурора.

Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1