Ухвала
Іменем України
27 серпня 2021 року

м. Київ
справа № 752/25025/19
провадження № 51 4112 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0009243,
встановив:
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК), у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009243, закрито.
На вказану ухвалу місцевого суду потерпіла подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу місцевого суду без зміни.
У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з

істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Свої вимоги мотивує тим, що строк притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності сплив у результаті протиправних дій органів досудового слідства, через що, на її думку, суд неправильно звільнив ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК. Крім того, вказує, що місцевий суд не ухвалив будь-якого рішення щодо її цивільного позову, а суд апеляційної інстанції безпідставно з цим погодився.
Перевіривши доводи касаційної скарги та доданих до неї документів, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 49 ККпередбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло два роки, у разі вчинення проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Так, ОСОБА_5 обвинувачувалась у вчиненні суспільно-небезпечної дії, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК, яка відповідно до ст. 12 КК відноситься до кримінальних проступків, санкція якої передбачає штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року. Тобто, санкцією вказаної статті передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

З копій оскаржуваних судових рішень вбачається, що суспільно-небезпечної дії,

у вчинені якої обвинувачувалася ОСОБА_5 , мала місце 2 жовтня 2018 року,

а розгляд кримінального провадження стосовно неї відбувся 19 січня 2021 року. Тобто на час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції минуло більше двох роківіз дня вчинення кримінального проступку.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 286 КПК в разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої особи, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При розгляді клопотання про звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності, суд, відповідно до положень ч. 2 ст. 288 КПК, зобов`язаний з`ясувати думку потерпілої особи щодо можливості прийняття такого рішення. Однак думка потерпілої про звільнення від кримінальної відповідальності особи

у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 49 КК), не може впливати на прийняття такого рішення, оскільки прийняття судом рішення про звільнення від кримінальної відповідальності особи у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є не правом суду, а його обов`язком.

Зі змісту судових рішень вбачається, що місцевий суд, відповідно до положень

ч. 4 ст. 286 КПК, розглянув клопотання захисника про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та встановив, що строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу закінчився, а тому обґрунтовано дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

З вказаними висновками погоджується і колегія суддів Касаційного кримінального суду.

Також безпідставними є і твердження потерпілої про порушення її права на відшкодування завданих збитків, оскільки закриття провадження на підставі

п. 1 ч. 1 ст. 49 КК не позбавляє її можливості звернутися до суду з позовом у порядку цивільного судочинства.

Переглянувши ухвалу місцевого суду в апеляційному порядку, перевіривши доводи апеляційної скарги потерпілої, які є аналогічними доводам її касаційної скарги, апеляційний суд відповідно до приписів ст. 419 КПК обґрунтовано визнав

їх неспроможними та з наведенням докладних мотивів ухваленого рішення, залишив ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року без змін.
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги потерпілої та копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 січня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня

2021 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3