Справа № 353/1054/21
Провадження № 1-кп/353/10/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

начальника Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі кримінальне провадження № 0000060 від 28.05.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тлумач Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, працюючого консультантом з продажу автомобілів у ПрАТ «Івано-Франківськ Авто», з вищоюосвітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, особи з інвалідністю ІІІ групи, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, жителя та зареєстрованого по АДРЕСА_3 , громадянина України, працюючого неофіційно за кордоном, з вищоюосвітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 групою осіб вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

27.05.2021 року ОСОБА_4 разом із своїм братом ОСОБА_5 перебували у громадському місці у ресторані «Райгора», розташованому по АДРЕСА_4 , де святкували ювілей свого батька ОСОБА_9 . Також в цей час у ресторані знаходився ОСОБА_7 , який святкував закінчення шкільного навчального року своєї доньки.

Приблизно о 22 год. 05 хв. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , а також інші відвідувачі танцювали на танцювальному майданчику ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Під час танців ОСОБА_7 неумисно спиною зачепив ОСОБА_4 . Тоді ОСОБА_4 , розуміючи, що він перебуває у громадському місці, демонструючи явну неповагу до суспільства, діючи умисно, безпричинно, з особливою зухвалістю, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, маючи бажання протиставити себе оточуючим, рукою штовхнув ОСОБА_7 від себе.

До хуліганських дій ОСОБА_4 долучився його брат ОСОБА_5 , який без будь якої на те причини, діючи умисно, в групі із ОСОБА_4 , маючи на меті показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, умисно, з хуліганських спонукань, демонструючи грубу силу, бажаючи спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 , з яким попередньо не був особисто знайомим, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в присутності інших відвідувачів ресторану, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, наніс один удар головою у ділянку грудної клітки ОСОБА_7 , від якого останній впав до землі, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді саден на правій боковій поверхні грудної клітки та на внутрішній поверхні лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Одразу після цього, з метою уникнення конфлікту, батько ОСОБА_9 хотів вивести ОСОБА_7 з приміщення ресторану, однак ОСОБА_4 , продовжуючи протиправні дії, наздогнавши потерпілого біля скляних вхідних дверей ресторану «Райгора», діючи з хуліганських спонукань та поводячись нахабно, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи особливу зухвалість, застосувавши силу, умисно штовхнув його на вхідні двері, внаслідок чого ОСОБА_7 вдарився лівою рукою до скла дверей, розбивши його. В результаті вказаних хуліганських дій, ОСОБА_4 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянках лівого ліктьового суглоба, лівого променево-зап`ястного суглоба та 4-го пальця лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Не зупиняючись на цьому, продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_4 , діючи з особливою зухвалістю, наніс один удар головою у ділянку грудної клітки ОСОБА_7 , від якого останній впав на стіл, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні грудної клітки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, визнав повністю та беззастережно, не заперечив та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення відповідно до викладеного, вказавши на те, що він 27.05.2021 року разом із своїм братом ОСОБА_5 перебували у ресторані «Райгора», що по АДРЕСА_4 , де святкували ювілей свого батька ОСОБА_9 . Також в цей час у ресторані знаходився потерпілий ОСОБА_7 . Приблизно о 22 год. він, його брат Назарій, потерпілий, а також інші відвідувачі танцювали на танцювальному майданчику ресторану. Під час танців ОСОБА_7 спиною зачепив його, тоді він рукою штовхнув потерпілого від себе та відійшов. У цей час його брат Назарій підійшов до потерпілого та наніс йому головою один удар у ділянку грудної клітки, від якого останній впав до землі. З метою уникнення конфлікту їх батько хотів вивести потерпілого з приміщення ресторану. Однак він наздогнав потерпілого та на емоціях штовхнув його на вхідні двері ресторану, внаслідок чого ОСОБА_7 розбив скло дверей. Тоді він ще наніс один удар головою у ділянку грудної клітки потерпілого, від якого останній впав на стіл. Він розумів, що перебуває у громадському місці та порушує громадський порядок. Він декілька разів намагався відшкодувати завдані збитки потерпілому, особисто приїжджав до нього у лікарню, щоб надати допомогу. Також вони з братом по три тисячі гривень направляли потерпілому через АТ «Укрпошта».

Обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, визнав повністю та беззастережно, та дав аналогічні покази, які дав ОСОБА_4 , повністю ствердив факт вчинення хуліганства групою осіб, яке мало місце 27.05.2021 року приблизно о 22 год. 05 хв. у ресторані «Райгора», розташованому по вул. Центральна, 80, в с. Локітка Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Додатково обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що на даний час він працює неофіційно, протягом трьох років їздить на роботу за кордон, три місяці перебуває на роботі та повертається додому. Він одружений, на його утриманні перебуває дружина та п`ятирічний син. Зароблені ним кошти є єдиним доходом його сім`ї.

У вчиненому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щиро розкаюються, дуже шкодують, що так сталось, відразу після вчинення кримінального правопорушення намагались відшкодувати завдані збитки потерпілому, на даний час потерпілому повністю відшкодували завдані кримінальним правопорушенням збитки, останній не має до них претензій матеріального та морального характеру, розуміють, що вчинили неправильно, просять вибачення у потерпілого, запевняють суд, що більше такого не повториться, просять суд не карати їх суворо, призначити їм покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу, в меншому розмірі, ніж просив прокурор.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнали свою вину в інкримінованому їм органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодилися з кваліфікацією вчиненого ними діяння, а учасники судового провадження не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд приходить до висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки вони групою осіб вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

У судових дебатах прокурор ОСОБА_3 просив визнати винуватими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та з урахуванням всіх обставин справи при призначенні покарання обвинуваченим просив на підставі ч. 1 ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 296 КК України, у виді штрафу. ОСОБА_4 призначити покарання в розмірі 1800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30600 гривень, ОСОБА_5 в розмірі 1700 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 28900 гривень. Питання речових доказів просив вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 у судових дебатах просив обвинувачених суворо не карати, призначити їм покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу, в меншому розмірі, ніж просив прокурор. При ухваленні вироку просив суд врахувати всі обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених, а саме те, що позиція двох братів була щирою, з самого початку вони визнавали вину та намагалися відшкодувати потерпілому завдані збитки, що і відбулося, вони добровільно відшкодували потерпілому як матеріальну, так і моральну шкоду, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення. Обвинувачені шкодують про вчинене, просили вибачення у потерпілого, останній претензій матеріального та морального характеру до них не має. При ухваленні вироку також просить суд врахувати те, що є ряд позитивних даних про особи обвинувачених та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Обвинувачені до кримінальної відповідальності притягуються вперше, позитивно характеризуються за місцем проживання, одружені, мають на утриманні по одній неповнолітній дитині, беруть активну участь у житті Церкви, працюють, отримають заробітну плату та утримують свої сім`ї. Вчинене є для них неоціненним уроком.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, яке вчинили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є нетяжким злочином.

Суд враховує дані про особу винних, а саме те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягуються вперше, позитивно характеризуються за місцем проживання, одружені, мають постійне місце проживання та на утриманні по одній неповнолітній дитині, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебувають, негативно ставляться до вчиненого, беруть активну участь у житті Української Греко-Католицької Церкви та громади. ОСОБА_4 має офіційне місце роботи, працює консультантом з продажу автомобілів у ПрАТ «Івано-Франківськ Авто», позитивно характеризується за місцем роботи, являється особою з інвалідністю ІІІ групи. ОСОБА_5 працює неофіційно за кордоном, на його утриманні перебуває дружина та п`ятирічний син.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд визнає їх щире каяття, беззастережне визнання вини, добровільне відшкодування завданих збитків, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обвинувачені шкодують про вчинене, просили вибачення у потерпілого та те, що останній претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має, просить їх суворо не карати та призначити покарання максимально м`яке - штраф.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді, складеної Івано-Франківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, від 22.12.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 та з досудової доповіді, складеної Івано-Франківським районним сектором № 5 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, від 20.12.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається середній рівень ризику ймовірності вчинення ними повторного кримінального правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб), а виправлення обвинувачених без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (а.с. 45-47, 49-50).

За таких обставин, з врахуванням позиції прокурора, обвинувачених та їх захисника, думки потерпілого та його представника, які просили обвинувачених суворо не карати та призначити їм покарання максимально м`яке у виді штрафу, суд вважає, що наявність зазначених вище декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, та ряду позитивних даних про особи обвинувачених, дають підстави суду при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі ч. 1 ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 296 КК України, у виді штрафу.

Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

У кримінальному провадженні процесуальних витрат немає.

Питання щодо обрання та зміни запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1600 (Однієї тисячі шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 27200 (Двадцять сім тисяч двісті) гривень.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 (Однієї тисячі п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (Двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню: DVD-R диск із відеозаписом події, яка мала місце 27.05.2021 року в ресторані «Райгора»,що по АДРЕСА_4 , на якому зображений момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , який поміщено у паперовий конверт, - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

ГоловуючийОСОБА_10