ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0007159 від 24.07.2016 року за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 січня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.
Цією ухвалою, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задоволено.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжено на 60 днів, а саме до 05 березня 2022 року включно.

Доводи апеляційних скарг.
Захисник ОСОБА_7 на обґрунтування своїх вимог вказував на порушення вимог ч.3 ст. 331 КПК України, а саме, що суд розглянув клопотання прокурора в

ЄУНСС №723/3021/16-к Головуючий суддя І інстанції: ОСОБА_9
суддя ОСОБА_10 , основні присяжні:
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Провадження№11-кп/822/37/22 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ст. 199, 331 КПК України
складі двох суддів, 3 основних присяжних та двох запасних присяжних.

Також зазначав, що навіть обґрунтована підозра та тяжкість обвинувачення не може бути єдиним обґрунтуванням тримання особи під вартою. Вказував, що прокурор в своєму клопотанні формально перерахував певні ризики без їх обґрунтування та підтвердження належними доказами.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі зазначив, що клопотання прокурора є необґрунтованим і недостатньо вмотивованим, вказані ним підстави мають формальний характер та не підтверджені доказами, а є припущеннями сторони обвинувачення. Саме клопотання прокурора дублює попередні аналогічні його клопотання.

Звертає увагу, що ні прокурором, ні судом не обґрунтовано, чому інший запобіжний захід не може забезпечити цілі кримінального провадження. Судом не взято до уваги, що він тримається під вартою поза розумними строками судового розгляду.

Позиції сторін.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та в його інтересах захисник ОСОБА_7 підтримали свої апеляційні вимоги, просили скасувати ухвалу суду та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти апеляцій сторін, вважав рішення суду законним і обґрунтованим, а в задоволенні апеляційних скарг просив відмовити.

Мотиви суду.
Встановивши суть ухвали та вимоги апеляційних скарг сторін кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 2 ст. 331 КПК України, передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

На думку колегії суддів, дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції були дотримані повністю.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що на даний час в Кіцманському районному суді перебуває на розгляді кримінальне провадження №0007159 по обвинуваченню ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України та ОСОБА_14 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ст. 257 КК України.

Стороною обвинувачення було дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази свідчать про об`єктивний зв`язок обвинувачених із вчиненням інкримінованих їм кримінальних правопорушень та обґрунтованість пред`явленої підозри, про що вказано у клопотанні та ухвалі суду.

Так, ухвалою Кіцманського районного суду 05.01.2022 р., обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.03.2022 року включно.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З`ясовуючи дані особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був неодноразово судимим, може перешкоджати встановленню істини по справі під час розгляду провадження в суді першої інстанції та не зможе виконувати процесуальні обов`язки належним чином, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду. Окрім того, ОСОБА_6 вчинив нові умисні злочини під час не знятої та не погашеної судимості, а також перебуваючи в ув`язненні скоїв новий злочин, тому існує ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень. Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства, за які законом передбачене покарання до 15 років позбавлення волі, за таких обставин, останній, з метою уникнення покарання може переховуватись від суду. Також, ОСОБА_6 задля уникнення кримінальної відповідальності, може здійснювати тиск на потерпілих та свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду.

Отже, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, що саме тримання під вартою спроможне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , а ризики зазначені в клопотанні прокурора не зменшилися та продовжують існувати.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошував, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, основною метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії судового розгляду фактично є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В ході досудового розслідування та в судовому засіданні не встановлено обставин, які б вказували, що ОСОБА_6 став менш суспільно-небезпечним і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, враховуючи те, що розгляд цього кримінального провадження не закінчено судом та беручи до уваги також дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованих йому діянь, в разі доведення яких, ОСОБА_6 загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі, за таких обставин, доводи, які були раніше встановлені під час розгляду клопотань про обрання міри запобіжного заходу і його продовженні, колегія суддів переконана, що є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, а існують і на даний час.

Що стосується тверджень сторони захисту в частині того, що рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прийнято незаконним складом суду, то судова колегія вважає їх недоведеними, зважаючи на таке.

Статтею 35 ч.3 КПК України встановлено, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів.

Частина 1 ст. 319 КПК України передбачає, що судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів.

Отже, у зв`язку із наведеним, колегією суддів не встановлено грубого порушення норм КПК України, яке б могло вплинути на прийняте судом рішення, як і не вбачає підстав для скасування ухвали суду з цих підстав.

Частиною 2 ст. 422-1 КПК України, передбачено вичерпний перелік документів, які можуть бути витребувані суддею-доповідачем з суду першої інстанції у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку всім доводам апелянтів наведених в скаргах та висловлених в судовому засіданні апеляційної інстанції, оскільки обмежена матеріалами кримінального провадження для повного дослідження заявлених вимог.

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та прийняв законне і обґрунтоване рішення про продовження такого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , а доводи, що наведені в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого не дають підстав для скасування ухвали суду та обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, як про те апелюють сторони.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 407, 418, 419, 422-1, ч.2 532 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 січня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 05 березня 2022 року, включно - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3