Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2021 м. Київ

Подільський районний суду міста Києва у складі колегії суддів:

головуюча суддя ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

проводячи в приміщенні суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000881 від 06 травня 2021 року відносно
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, розлученого, дітей не утриманні немає, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Київ, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4,12 ч. 2 ст.115 КК України,
встановив:

21 вересня 2021 року до Подільського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000881 від 06 травня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4,12 ч. 2 ст.115 КК України.
21 вересня 2021 року за ухвалою колегії суддів призначено підготовче судове засідання.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про обрання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.
Обрання менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не буде сприяти меті та завданням кримінального провадження на даній стадії, обвинувачені не зможуть дотриматись належної процесуальної поведінки.
Вищевикладене свідчить про те, що у разі обрання обвинуваченим менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде неможливо запобігти наявним ризикам, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просили у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та обрати менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.
Адвокат ОСОБА_9 також зазначила, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, мешкає з матір`ю, тобто має міцні соціальні зв`язки. Ризики, на які посилається прокурор, необгрунтовані.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просили у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та обрати менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у виді домашнього арешту.
Адвокат ОСОБА_7 також зазначив, що ризики, на які посилається прокурор нічим не підтверджені та не доведені.
Розглянувши клопотання, заслухавши прокурора, обвинувачених та їх захисників, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Зокрема, ризиком того, що обвинувачені можуть переховуватись від суду є те, що вони, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, можуть умисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та ОСОБА_8 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 розлучений, на утриманні дітей немає, до затримання працював неофіційно та проживав за адресою своєї співмешканки, де станом на сьогодні проживає неповнолітній свідок по справі.
Обвинувачений ОСОБА_8 неодружений, не працюючий, має постійне місце проживання в м. Київ.
Враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, що дає підстави дійти до висновку, що існують ризики втечі та вчинення інших кримінальних правопорушень, впливу на інших учасників процесу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_8 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, який пов`язаний із посяганням на життя особи, те, що обвинувачені не мають міцних соціальних зв`язків, які б стримували від ухилення від суду, обвинувачений ОСОБА_6 проживає в одному місці зі неповнолітнім свідком кримінального правопорушення, суд вважає, що ризики, про які вказує прокурор, наявні.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи особу обвинувачених та спосіб вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне не визначити заставу обвинуваченим відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 315 КПК України, колегія суддів

постановила:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 про обрання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів з 24 вересня 2021 року до 22 листопада 2021 року включно.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів з 24 вересня 2021 року до 22 листопада 2021 року включно.
Строк дії ухвали визначити до 22 листопада 2021 року включно.
Копію ухвали направити у ДУ «Київський слідчий ізолятор» та вручити учасникам судового розгляду.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3