Солом`янський районний суд міста Києва
Справа № 760/2889/22
У Х В А Л А
09 лютого 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Солом`янського УПГУНП у м. Києві капітан поліції ОСОБА_6 погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 від 07.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Києві, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .,
В С Т А Н О В И В :
До суду надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 .
Копію даного клопотання підозрюваний із захисником отримали 08 лютого 2022 року.

У клопотанні зазначається, що слідчим відділом Солом`янського УПГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000283 від 07.02.2022 року року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 185 КК України.

Виклад фактичних обставин
Як зазначає слідчий у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.02.2022 приблизно о 08.40 годині ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_8 перебуваючи у приміщенні супермаркету «Єва» за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 1, де у них виник злочинний, корисливий умисел направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, протиправно, переконавшись, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, перебуваючи у торгівельному залі ТОВ «Єва», помітивши раніше невідому ОСОБА_9 , ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_4 , підійшли до неї, та в цей час ОСОБА_4 з зовнішньої кишені сумки, яка знаходилась при ОСОБА_9 витягнув мобільний телефон «Readme 6» синього кольору, вартістю 8000 гривень та передав його ОСОБА_8 , яка взявши його направилась до виходу із супермаркету «Єва», але довести свій злочинний умисел до кінця не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками охорони супермаркету «Єва».
Обґрунтування клопотання та позиція учасників кримінального провадження

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .
07.02.2022 об 11:54 годині (фактичний час затримання 09:00 годині 07.02.2022) ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст.208 КПК України.
07.02.2022 ОСОБА_10 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,.
Вина ОСОБА_4 , підтверджується зібраними, на початку досудового розслідування, в кримінальному провадженні доказами:
?Рапортом дільничного офіцера Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві Руслана Файчука.
?Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2
?Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2
?Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3
?Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4
?Протоколом ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5
?Протоколом допитусвідка ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6
?Протоколом ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_7
?Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України;
На даний час досудове розслідування даного кримінального провадження не закінчене, тому слідчий вважає, що необхідно обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки для цього наявні підстави.

Слідчий також наводить аргументи щодо наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на свідка з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин; вчинити нове кримінальне правопорушення; перешкоджати іншими чином, а саме зникнути та перебувати тривалий час у розшуку.
Таким чином, на думку слідчого, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід зможе забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки. Також, слідчий вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, особисте зобов`язання не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Одночасно слідчий у клопотання не просить покласти на підозрюваного обов`язки.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав і просив його задовольнити з вищевказаних підстав. У своєму виступі прокурор вказав на ключові аспекти клопотання, зокрема, на доведеність обґрунтованості підозри та ризики, пояснив позицію сторони обвинувачення стосовно долучення конкретних доказів до клопотання.

На запитання суду прокурор пояснив, що клопотання дійсно не містить визначення обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного. Також, прокурор не зміг обґрунтувати чому саме необхідно застосувати запобіжний захід саме на 60 днів, враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину та йому вже вручено повідомлення про підозру. Зазначив, що прокурору не відомо про необхідність проведення додаткових слідчих дій у даному кримінальному провадженні.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання. Просив задовольнити його частково, та застосувати до підозрюваного не цілодобовий арешт, а з 22.00 години до 07.00 години. Зазначив, що підозрюваний працює, а також хворіє на ВІЛ, а тому йому необхідно проходити щотижневе лікування. Крім того, просив визначити підозрюваному обов`язки.

Підозрюваний підтримав захисника.

Мотивація суду
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

За змістом положень ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби (ч.1). Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.2). Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим (ч.6).

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя повинен дослідити такі обставини:

1. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).

2. Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий.

3. Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Обставини згідно ст. 178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо).

5. Які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).

Слідчий суддя досліджуватиме обставини, зазначені у пункті 4 вище, в межах окремих питань, для яких ці обставини мають значення. Слідчий суддя також наголошує, що на цьому етапі провадження оцінюються докази лише стосовно доведення чи спростування обставин, які дають судді підстави вважати, що до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід.

Наявність обґрунтованої підозри
Прокурор зазначив, що про підозру було належно повідомлено, і що вона повністю обґрунтовується наявними доказами. Підозрюваний не заперечив проти цього.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України).

Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Відповідно до практики ЄСПЛ вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування, та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження (справи «Котій проти України», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Гусинський проти Росії», «Мюррей проти Сполученого Королівства»).

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів, детальний перелік яких зазначено у клопотанні.

При цьому, слідчому судді необхідно оцінити відповідність підозри правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 міг вчинити саме цей злочин). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація, а також оцінка всіх епізодів здійснюється судом під час судового розгляду справи.

Зважаючи на викладену мотивацію у попередніх абзацах, слідчий суддя переконаний, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 185 КК України.

Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий чи прокурор
Далі, слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає про три такі ризики.

Ризик переховування від органів досудового розслідування або суду
Прокурор зазначив, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкцією за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочини, може переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.
В розумінні Кримінального кодексу України злочин, інкримінований підозрюваному, є нетяжким, хоча й передбачає покарання у виді позбавлення волі, а тому при визначенні імовірності переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України також слід враховувати тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, цей фактор не є визначальним.

Слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 має реальну можливість переховуватися в межах України, оскільки має для цього можливість та може бути у цьому зацікавленим. При цьому, ймовірність переховування значно зростає, оскільки тяжкість покарання, що йому загрожує, в сукупності з обґрунтованістю підозри дають підстави вважати, що він може переховуватися у разі, якщо подальші слідчі дії будуть вказувати на його можливу причетність до зазначеного злочину. Тому, з урахуванням усіх обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Утім, для всебічної оцінки обставин справи слідчий суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Ризик незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні
Прокурор зазначив, що ОСОБА_4 , вчинив умисне не тяжке кримінальне правопорушення та був виявлений на місці його вчинення свідками, його вчинення, що може свідчити про те, що підозрюваний може погрожувати свідкам з метою зміни їх свідчень в частині фактичних обставин.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На думку суду, підозрюваний буде мати реальну можливість спілкуватись з потерпілими та свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Таким чином, вказаний ризик є також доведеним.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення
Прокурор вказує на те, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зав`язків, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, тому може вчиняти інші злочини з корисливою метою.
На думку слідчого судді, вказаний ризик є достатньо обґрунтованим, враховуючи, що підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні
Сторона обвинувачення зазначає про те, що інші запобіжні заходи неможливо застосувати, зважаючи на те, що особисте зобов`язання не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Домашній арешт вважається «позбавленням волі» (обмеженням волі) в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оскільки слідчим суддею встановлено ризик переховування від органу досудового розслідування або суду та ризик впливати на свідків та потерпілих, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що стосовно ОСОБА_4 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

Наявність вказаних ризиків стосовно підозрюваного, дій, до яких він може вдатись, вагомість наявних доказів обґрунтованості повідомлення йому про підозру у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що йому загрожує, у своїй сукупності вказують на необхідність застосування запобіжного заходу, що є більш жорстким, аніж особисте зобов`язання. Слідчому судді не відомо про наявність будь-яких осіб, що висловили згоду стати поручителями, тому цей запобіжний захід також не застосовується. Також, оскільки орган досудового розслідування не надає підтвердження доходів ОСОБА_4 , слідчий суддя не може повною мірою визначити обґрунтований та вмотивований розмір застави, а тому цей запобіжний захід також є недоцільним застосовувати.

Оскільки одним з доведених ризиків є ризик переховування, наявність якого підтверджена достатніми доказами, слідчий суддя вважає, що переміщення підозрюваного повинне бути обмеженим на час проведення розслідування.

З урахуванням усіх обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що такий запобіжний захід є пропорційними меті, тобто забезпеченню кримінального провадження. Таким чином, більш м`які запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України, не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не гарантують можливості запобігти ризикам, зазначеним у частині 1 статті 177 КПК України. Викладене дає підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, а тому такий запобіжний захід, як домашній арешт, забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.

Обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Враховуючи, що слідчим дане питання не ставилося, суд вважає, таке питання не обговорювати. Позицію захисту щодо покладення на підозрюваного обов`язків, суд відхиляє, оскільки воно виходить за межі клопотання слідчого та порушує права підозрюваного з боку захисту.

Що стосується строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
При визначення строку дії запобіжного заходу суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення

Згідно ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Як зазначив в судовому засіданні прокурор йому не відомо про те, які слідчі дії необхідно провести у даному кримінальному провадженні, а тому суд, вважає, що строк дії домашнього арешту має бути 1 (один) місяць, оскільки іншого ані слідчим, ані прокурором не вмотивовано, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню лише частково.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 309, 372-376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Солом`янського УПГУНП у м. Києві капітан поліції ОСОБА_6 погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 від 07.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 1 (один) місяць в межах строку досудового розслідування.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для негайного виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для негайної постановки на облік підозрюваного, про що повідомити слідчого і прокурора.

Ознайомити та вручити підозрюваному під розписку копію ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 09.03.2022 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 09.02.2022 року о 17.15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1