Справа № 522/4425/21
Провадження №1-кп/522/277/22
УХВАЛА
03 березня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001771 від 14.12.2020 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Азербайджан, уродженця м. Шемкір Республіки Азербайджан, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, на території м. Одеси не зареєстрованого, який не має постійного місця проживання, раніше судимого:
- 22.05.2018 року до Київського районного суду м. Одеси направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 187 КК України;
- 05.10.2020 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років п/в, звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001771 від 14.12.2020 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2021 року міра запобіжного заходу ОСОБА_5 обрана у вигляді тримання під вартою, розмір застави не визначався, зазначений запобіжний захід в подальшому продовжувався Приморським районним судом м. Одеси.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань учасників судового розгляду, зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до спливу 60 денного строку.
У судовому засіданні прокурор надав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, у якому зазначив, що вважав за потрібне продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки ризики, передбачені у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а саме що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики не доведені.

Згідно з ч.ч. 1 -3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
Дослідивши матеріали обвинувального акту в межах заявлених клопотань, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , оскільки він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене основне покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до восьми років, є не працевлаштованою особою, раніше судимий, а тому є підстави вважати, що при обранні йому міри запобіжного заходу не пов`язаної з триманням під вартою, останній буде продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.
Окрім того, встановлено, що враховуючи міру покарання, яка йому загрожує, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і що необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому провадженні, так як судом ще не досліджувались докази у справі, вчинити інші кримінальні правопорушення.
При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23 січня 2020 року по справі № 505/2898/19 (провадження №51-5283 км 19), відповідно до якої виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання - є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне розмір застави не визначати, у зв`язку з тим що в даному випадку ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а тому у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 щодо визначення розміру застави слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 291, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 01 травня 2022 року.
Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 03 березня 2022 року по 01 травня 2022 року включно.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали проголошено 03.03.2022 року.
Суддя ОСОБА_1