н/п 1-в/490/270/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2022 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Миколаїв, за національністю українця, засудженого 07.05.2021 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
засуджений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого ОСОБА_8 .
Клопотання обґрунтовано тим, що вироком Заводського районного суду м. Ммиколаєва від 07 травня 2021 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В строк відбуття покарання зарахований термін попереднього ув`язнення з 12 липня 2018 року по 06 квітня 2020 року (1 рік 8 місяців 25 днів). Вирок суду набрав законної сили 8 червня 2021 року та скерований для виконання. Початок строку покарання 23 вересня 2021 року, кінець строку покарання 29 грудня 2022 року. Засуджений ОСОБА_8 з 23 вересня 2021 року по теперішній час утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор». Станом на 29 грудня 2021 року невідбута частина покарання засудженого складає 1 рік. За час перебування в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 вимоги режиму утримання та правил внутрішнього розпорядку не порушував, стягнень дисциплінарного характеру не має, вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю та щиро покаявся, після звільнення має наміри працевлаштуватись. Таким чином, ОСОБА_8 своєю добросовісною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, став на шлях виправлення та заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме, на виправні роботи.
Прокурор ОСОБА_9 не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений ОСОБА_8 клопотання захисника ОСОБА_3 підтримав, у вчиненому розкаюється, просив суд про заміну невідбутої частини покарання більш мяким.

Захисник ОСОБА_3 , в судовому засіданні, просив задовольнити клопотання та засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі замінити на виправні роботи по місцю роботи.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тому суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції в усіх необхідних випадках застосовувати її як акт прямої дії.
Конституційний Суд України в своєму рішенні № 17-рп/2010 від 29 червня 2010 року зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3).
За ч. 1 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Таким чином, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Аналогічна позиція викладена у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Судом перевірені документи, згідно яких засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення, не має стягнень, характеризується адміністрацією колонії позитивно, має одне заохочення за зразкову поведінку у 4-му кварталі 2021 року, провину в інкримінованому злочині в ході судового розгляду визнав повністю, щиро покаявся, раніше не був судимий, має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно Виписки із медичної карти стаціонарного хворого кардіологічного центру №150/31 у січні 2021 року перебував на лікуванні у кардіологічному центрі Миколаївської обласної клінічної лікарні.

Згідно довідки начальника ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_11 , від 20.01.2022 року вих. № 20/6/3-471, ОСОБА_8 засуджений 07.05.2021 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В строк відбуття покарання зарахований час тримання під вартою у період з 12.07.2018 по 06.04.2020 (1 рік 8 місяців 25 днів). Вирок набрав законної сили 08.06.2021. Початок строку покарання 23.09.2021 (дата затримання на виконання вироку). Кінець строку покарання 29.12.2022. Станом на 21.01.2022 невідбута частина покарання за вироком складає 11 місяців 8 днів.

Інших об`єктивних даних, які б переконували суд у тому, що засуджений не став на шлях виправлення або сумлінною поведінкою не довів своє виправлення, суду надано не було.
За таких обставин суд дійшов висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_8 свідчить про те, що він довів, що став на шлях виправлення, а тому наявні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
За вимогами ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
На підставі викладеного, керуючись ст. 82 Кримінального кодексу України, ст. ст. 372, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким в інтересах засудженого ОСОБА_8 - задовольнити.
ОСОБА_8 засудженого вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.05.2021 року а ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, не відбуту частину строку основного покарання у виді позбавлення волі 11 місяців 8 днів, замінити на 11 місяців 8 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20 % заробітку щомісячно в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_12