ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/192/21 Справа № 707/1562/19 Категорія: ч.3 ст. 513 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

особи, стосовно якої

відмовлено у застосуванні

примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у суді першої інстанції ОСОБА_7 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої у АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 297 КК України та ч. 3 ст.297 КК України.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000228 закрите, у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 3 ст. 297 КК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів вирішено віднести на рахунок держави.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно з ухвалою суду, прокурор Черкаської місцевої прокуратури звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 , у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду. Посилався на те, що досудовим слідством встановлено: ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, в період з 04.02.2019 року по 21.02.2019 року, перебуваючи в селі Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області, на території сільського кладовища «Костіне», яке відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» є місцем поховання, незаконно, умисно (усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, які є образливими для суспільної пам`яті про померлих), демонструючи своє зневажливе ставлення до місць поховання та суспільних традицій, підійшла до місця захоронення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та застосувавши фізичну силу, шляхом повалення, звалила на землю пам`ятники, що встановлені на місці поховання даних осіб, тим самим здійснила наругу над могилами та осквернення пам`яті померлих осіб, після чого з місця скоєння злочину зникла. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №153 від 10.05.2019, ОСОБА_9 виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно неї можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_9 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 297 КК України та ч. 3 ст.297 КК України.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000228 у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 3 ст. 297 КК України, закрите.

Вказана ухвала мотивована тим, що суд першої інстанції, дослідивши надані суду докази вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1, ч. 3 ст.297 КК України, дійшов висновку про те, що останні не підтверджують вчинення саме ОСОБА_9 вказаних суспільно-небезпечного діянь, а саме: що ОСОБА_9 вчинила наругу над могилою, та повторність.

Не погодившись з ухвалою місцевого суду прокурор, який брав участь у суді першої інстанції ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив: ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2020 року, якою щодо ОСОБА_9 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 297 КК України та ч. 3 ст.297 КК України скасувати через істотні порушення вимог КПК України, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження; постановити нову ухвалу, якою застосувати примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_9 у виді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду за вчинення нею суспільно-небезпечних діянь; під час апеляційного розгляду допитати свідка ОСОБА_29 , слідчого ОСОБА_30 , понятих, вказаних у протоколі огляду місця події від 21.02.2019, яким зафіксовано огляд кладовища «Костіне», що розташоване в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, висновок судово-дактилоскопічної експертизи № 1/449 від 10.04.2019, докази, що характеризують особу ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ..

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор ОСОБА_7 посилався на те, що місцевим судом зазначено про те, що жодним доказом не доведено, що саме ОСОБА_9 в період часу з 04.02.2019 року по 21.02.2019 року, перебуваючи в селі Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області, на території сільського кладовища «Костіне», повалила пам`ятники загиблим. У протоколі огляду місця події від 21.02.2019, слідчим не вказано звідки були вилучені сліди полімерного візерунку пальців рук, які згідно висновку експерта належали ОСОБА_9 , крім того, що виявлені вони були на кладовищі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване в адміністративних межах с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської області.

Суд вирішив, що зазначений доказ не підтверджує причетність ОСОБА_9 до того, що саме вона приклала фізичне зусилля, та шляхом натиску долонями рук на пам`ятники та хрести, повалила останні.

Не погоджуючись із висновками місцевого суду у вказаному питанні апелянт зазначив про те, що у випадку наявності сумнівів у якості доказу, а саме: протоколу огляду місця події від 21.02.2019 для їх спростування можливо застосувати допит у якості свідків понятих, які були присутні під час проведення огляду та слідчого, який його безпосередньо проводив для уточнення не внесених до протоколу відомостей, а саме того, звідки були вилучені сліди пальців рук.

Стороною захисту не піднімалося питання щодо місця вилучення та розташування слідів пальців рук, вилучених під час огляду місця події.

Таким чином, на думку апелянта, місцевим судом допущено неповноту судового розгляду, а саме ст. 410 КПК України передбачає, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Крім того, в порушення вимог ст.ст. 7, 9, 21, 22, 23, 85, 86, 370, 372, 513 КПК України судом першої інстанції не допитано свідка сторони обвинувачення ОСОБА_29 , який зазначався в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру та показання якого розкрито стороні захисту в порядку ст.290 КПК України під час завершення досудового розслідування. Вказаний свідок викликався до суду та не з`явився в судове засідання лише один раз. Від допиту свідка ОСОБА_29 , який під час досудового розслідування повідомляв, що ОСОБА_9 саме в той період часу їздила до с. Руська Поляна, прокурор під час судового розгляду не відмовлявся, однак судом не здійснено його повторний виклик та завершено судовий розгляд без дослідження показань цього свідка і відповідно не досліджено всіх заявлених прокурором доказів.

Такі порушення кримінального процесуального закону, зокрема ст. ст. 370, 372 та 512 КПК України перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому відповідно до ст.412 КПК України є істотними.

Суд дослідив фототаблицю до протоколу огляду місця події, на якій зображено близько 22 пам`ятників ти хрестів, які були повалені. Дані споруди є кам`яними і розміщувались вертикально п`єдесталу, шляхом скріплення цементною основою, або поміщені на залізні штирі. Для того, щоб звалити останні, треба прикласти значні фізичні зусилля. ОСОБА_9 має худощаву будову тіла, у неї наявні певні вади здоров`я, що свідчить про те, що остання фізично не могла зруйнувати стільки пам`ятників та хрестів на місцях захоронення.

Проте, на думку прокурора, викликає сумнів можливість суду очно встановити, що певні вади здоров`я особи та худощавість тілобудови виключають можливість руйнування ОСОБА_9 пам`ятників та хрестів на місцях захоронення, слідчий експеримент з останньою не проводився у зв`язку з наявністю хронічного психічного захворювання, яке жодним чином не впливало на її фізичний розвиток, можливість чи неможливість руйнування споруд ОСОБА_9 , їх якість та міцність на кладовищі судом перевірено теоретичними методами дослідження, а не доказами.

У вказаному випадку зазначене питання може бути підставою для проведення окремої експертизи, як визначено у положеннях ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 КПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Згідно показань ОСОБА_9 вона збирала пожертву людей з місць поховань, у зв`язку з чим могла долонями рук притулятися до пам`ятників та хрестів.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що руйнування пам`ятників відбулося в період з 04.02.2019 по 21.02.2019.

Вивченням церковного календаря встановлено, що провідна або поминальна неділя,

проводи, провідки, гробки, опроводи, радониця, дарна неділя, радниця, Томина неділя найчастіше проводиться в понеділок одразу після Великодня або наступного тижня, тобто як мінімум з 28.04.2019. Питання про те хто і які цукерки чи пожертви залишав у лютому залишилось невирішеним, оскільки потерпілих у засіданнях не допитували.

Відповідно до ст.411 КПК України невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Таким чином, на думку прокурора, висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

У доповненні до апеляційної скарги прокурора, який брав участь у суді першої інстанції ОСОБА_7 ставиться питання про необхідність скасування ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_9 через істотні порушення вимог КПК України, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження; постановити нову ухвалу, якою застосувати примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_9 у виді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду за вчинення нею суспільно-небезпечних діянь; під час апеляційного розгляду допитати свідка ОСОБА_29 , слідчого ОСОБА_30 , понятих, вказаних у протоколі огляду місця події від 21.02.2019, яким зафіксовано огляд кладовища «Костіне», що розташоване в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, висновок судово-дактилоскопічної експертизи № 1/449 від 10.04.2019, докази, що характеризують особу ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ..

В обґрунтування доводів доповнення до апеляційної скарги прокурор посилається на те, що оскаржувана ухвала, на його думку, є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України підставою для скасування вироку є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме - судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Встановлено, що судом першої інстанції не дотримано прав потерпілих в частині завчасного інформування для прийняття участі в судових засіданнях, що передбачено ст.56 КПК України та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підготовче судове засідання у суді першої інстанції 02.12.2019 проведено без участі потерпілих ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , яких не повідомлено належним чином про дату, час і місце його проведення.

Крім того, потерпілих ОСОБА_40 ОСОБА_41 , ОСОБА_34 та ОСОБА_42 судом не повідомлено належним чином про дату та час судових засідань у даному кримінальному провадженні, у тому числі призначених на 03.03.2020 та 07.12.2020, під час яких відбувся розгляд кримінального провадження по суті з ухваленням реабілітуючого рішення.

Проведення судового засідання без потерпілих позбавило останніх брати участь в безпосередній перевірці доказів, що є порушенням п. 3 ч. 3 ст. 56 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Відповідно до ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду тільки у випадку, якщо потерпілий належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурорів, які просили задовольнити апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у суді першої інстанції ОСОБА_7 із доповненням до неї із вказаних у ній підстав, думку адвоката ОСОБА_8 та особи, стосовно якої відмовлено у застосуванні примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора із доповненням до неї, перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненням до неї та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у суді першої інстанції ОСОБА_7 із доповненням до неї до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався зазначених вимог Закону.

Так, судом першої інстанції безпосередньо у судовому засіданні, у порядку ст. 358 КПК України, досліджені надані стороною обвинувачення наступні документи ( спеціально створені з метою збереження інформації матеріальні об`єкти, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин):

- протокол огляду місця події від 21.02.2019 року, яким зафіксовано огляд кладовища «Костіне», що розташоване в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області. В ході огляду вилучено два сліди полімерного візерунку і три сліди низу взуття;

- фототаблиця до протоколу огляду місця події від 21.02.2019 року, на якій міститься фотозображення кладовища та повалених пам`ятників;

- висновок експерта від 10.04.2019 року №1/449, згідно якого сліди пальців рук розмірами 40х15 мм, 19х14мм, придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), що їх залишила (залишили). Сліди пальців рук розмірами 40х15 мм залишений вказівним пальцем лівої руки, слід пальця руки розмірами 19х14 мм залишений мізинним пальцем правої руки особи дактилокарта, якої заповнена на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дактилокарта якої надана для порівняльного дослідження;

- висновок експерта від 11.04.2019 року №1/450, згідно якого вирішити питання щодо придатності для ідентифікації трьох слідів низу взуття, виявлених та вилучених в ході огляду місця події від 21.02.2019 року за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Руська Поляна, на території кладовища «Костіне» та наданих на експертизу, можливо лише при порівняльному дослідженні із взуттям, що їх залишило. Дані сліди придатні для встановлення групової належності.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 10.05.2019 року №153 встановлено, що на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих їй дій та на теперішній час ОСОБА_9 виявляла і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання, а саме органічного психічного розладу, набутого внаслідок раннього ураження центральної нервової системи, з актуальними маячними ідеями стосунку, проявами декомпенсованих психопатоподібних розладів збудливого типу, з легковираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, що супроводжується грубими порушеннями критичних та прогностичних функцій та позбавляло на вказаний період часу і позбавляє на теперішній час її здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає їй правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час проведення з нею слідчих дій та в судовому засіданні. З огляду на отримані експертизою характеризуючи підекспертну дані, враховуючи відсутність адекватного психофармакологічного супроводу за місцем проживання, дані про стійку та тривалу соціальну дезадаптацію підекспертної, особливості інкримінованих дій та виявлені при теперішньому обстеженні психопатологічні феномени комісія вважає, що ОСОБА_9 виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно неї можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком місцевого суду з приводу того, що дані докази за своєю суттю є належними та допустимим у розумінні норм КПК України.

Порушень вимог ст. 87 КПК України не установлено.

Разом з тим, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає вірним висновок місцевого суду щодо того, що вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України не підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1, ч. 3 ст. 513 КПК України встановлено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч.3 ст. 513 КПК України встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого суду з приводу того, що докази, які були надані стороною обвинувачення у підтвердження вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 297 КК України, об`єктивно не підтверджують вчинення саме ОСОБА_9 вказаних суспільно-небезпечних діянь, а саме: що ОСОБА_9 вчинила наругу над могилою, та повторність.

Так, жодним доказом не доведено, що саме ОСОБА_9 в період часу з 04.02.2019 року по 21.02.2019 року, перебуваючи в селі Руська Поляна, Черкаського району, Черкаської області, на території сільського кладовища «Костіне», повалила пам`ятники загиблим.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у протоколі огляду місця події від 21.02.2019 року, слідчим не вказано звідки саме були вилучені сліди полімерного візерунку пальців рук, які згідно висновку експерта належали ОСОБА_9 , крім того, що виявлені вони були на кладовищі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване в адмінмежах с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської області.

Таким чином, дійсно, як зазначив суд першої інстанції, вказаний доказ не підтверджує причетність ОСОБА_9 до того, що саме вона приклала фізичне зусилля, та шляхом натиску долонями рук на пам`ятники та хрести, повалила останні.

ОСОБА_9 не заперечує того, що вона знаходилась на цвинтарі, збирала пожертву людей з місць поховань, у зв`язку з чим могла долонями рук притулятися до пам`ятників та хрестів.

Оскільки будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_9 інкримінованого їй суспільно-небезпечного діяння стороною обвинувачення в судовому засіданні не було надано, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що за таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та переконливого висновку про те, що беззастережно не доведено поза розумним сумнівом те, що саме ОСОБА_9 приклала фізичне зусилля, та шляхом натиску долонями рук на пам`ятники та хрести, повалила останні і, таким чином, вчинила наругу над могилами, та повторність.

Крім того, стороною обвинувачення у клопотанні вказано, що ОСОБА_9 діяла з умислом, хоча вже перебувала у стані коли не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Виходячи з положень статей 23, 24 КК умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання. Отже таке твердження прокурора є невірним і з таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Нормами ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи все вищезазначене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції в силу презумпції невинуватості, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 297 КК України.

В апеляційній скарзі прокурора, який брав участь у суді першої інстанції ОСОБА_7 з доповненням до неї ставилось питання про проведення часткового судового слідства в частині повторного допиту свідка ОСОБА_29 , слідчого ОСОБА_30 , понятих, вказаних у протоколі огляду місця події від 21.02.2019, яким зафіксовано огляд кладовища «Костіне», що розташоване в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, висновок судово-дактилоскопічної експертизи № 1/449 від 10.04.2019, докази, що характеризують особу ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ..

Проте, колегія суддів апеляційного суду відмовила у задоволенні такого клопотання, відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, оскільки як зазначив прокурор ОСОБА_7 , підставою для такого клопотання є те, що він не погоджується з оцінкою доказів місцевим судом.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 з доповненням до неї щодо необхідності скасування ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2020 року щодо ОСОБА_9 через істотні порушення вимог КПК України, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та необхідність постановити нову ухвалу, якою застосувати примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_9 у виді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду за вчинення нею суспільно-небезпечних діянь не підлягають до задоволення та спростовуються доказами наведеними у вироку суду першої інстанції з якими також повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги із доповненням до неї прокурора ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції не дотримано прав потерпілих в частині завчасного інформування для прийняття участі в судових засіданнях, що передбачено ст.56 КПК України та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування рішення суду, то колегія суддів вважає такі доводи такими, що не підлягають до задоволення, оскільки потерпілі: ОСОБА_37 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_43 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_42 , ОСОБА_44 у судове засідання місцевого суду не з`явились, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялись у встановленому законом порядку.

Крім того, судом першої інстанції у порядку ст. 325 КПК України, було вирішено питання про можливість розгляду провадження без участі потерпілих, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, було можливим за їх відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у ракурсі норм ст. 91 КПК України і з таким висновком погоджується і колегія суддів суду апеляційної інстанції, а тому вважає, що у даному випадку не вбачається таке істотне порушення норм КПК України, яке могло б потягнути за собою скасування вірної за своєю суттю ухвали місцевого суду.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 419, 503, 513 КПК України, колегія суддів, судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у суді першої інстанції ОСОБА_7 з доповненням до неї залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 07 грудня 2020 року, якою щодо ОСОБА_9 , відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_9 за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 297 КК України та ч. 3 ст.297 КК України, а кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000228 закрите, у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 3 ст. 297 КК України залишити без змін.

Ухвала суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: