Провадження № 1-м/742/1/21
Єдиний унікальний № 742/231/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2021 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Свердловська, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, засудженого вироком Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року до покарання у виді 16 років позбавлення волі та штрафу розміром 200000 рублів за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.30, п. а, ж, з ч.2 ст.105 КК РФ, ч.1 ст.30, п. а, ж, з ч.2.ст.105 КК РФ, ч.3 ст.226.1 КК РФ, ч.3 ст.322 КК РФ, ч.3 ст.222 КК РФ, ч.3 ст.222.1 КК РФ, ч.3 ст.327 КК РФ, -

В С Т А Н О В И В :

Представник Міністерства юстиції України звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, в якому просить визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винуватим вироком Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 згідно з Кримінальним кодексом України; вирішити питання про виконання додаткового покарання у виді штрафу, призначеного ОСОБА_4 вироком Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що 28.12.2020 року наказом Міністерства юстиції України №4518/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, пунктів 7, 8, 12 Розділу ХІІ Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 року №2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 року за №956/33927, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 16.07.2020 року за №06-79547/20.

ОСОБА_4 засуджено вироком Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року до покарання у виді 16 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною третьою статті 30 пунктами "а, ж, з" частини другої статті 105 (замах на вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно двох осіб, організованою групою, за наймом), частиною першою статті 30 пунктами "а, ж, з" частини другої статті 105 (готування до вбивства, тобто умисного заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно двох осіб, організованою групою, за наймом, шляхом застосування знарядь злочину, умисного створення умов для вчинення злочину), частиною третьою статті 226.1 (контрабанда вогнепальної зброї, вибухового пристрою і боєприпасів, тобто незаконне переміщення вогнепальної зброї, вибухових пристроїв і боєприпасів через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕС, вчинена організованою групою), частиною третьою статті 222 (незаконне зберігання, носіння вогнепальної зброї та боєприпасів до неї, вчинене організованою групою), частиною третьою статті 222.1 (незаконне зберігання, носіння вибухового пристрою, вчинене організованою групою), частиною третьою статті 327 (використання завідомо підробленого документа) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, а також за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 322 (незаконне перетинання Державного кордону Російської Федерації, тобто перетинання Державного кордону Російської Федерації без дійсних документів на право в`їзду в Російську Федерацію, вчинене організованою групою), який в Україні став кримінально караним з 18.10.2018 року (Закон України №2599-VІІІ), а на момент його вчинення (з 17 на 18.11.2017 року) за українським законодавством становив склад адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №4 УФСВП Росії по Саратовській області»; кінець відбуття строку покарання - 28.04.2034 року.

Вироком Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 ОСОБА_4 призначено додаткове покарання у виді штрафу розміром 200 000 рублів, яке, як визначено судом, виконувати самостійно.

Відповідно до пункту «е» частини першої статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та пункту 5 частини першої статті 606 Кримінального процесуального кодексу України засудженого іноземним судом громадянина України може бути прийнято для відбування покарання в Україні за умов, якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законом України про кримінальну відповідальність або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі.

Представник Міністерства юстиції України ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але безпосередньо у клопотанні просив проводити розгляд без його участі, яка згідно з ч.1 ст.610 КПК України не є обов`язковою.

Прокурор Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підтримав та просив його задовольнити.

При цьому зазначив, що:

-замах на вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно двох осіб, організованою групою, за наймом, передбачено ч.2 ст.15, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України (готування до вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, скоєного відносно двох осіб, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене на замовлення, якщо особа з причин, що не залежали від її волі не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця), за вчинення якого просив призначити 10 років позбавлення волі;

-готування до вбивства, тобто умисного заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно двох осіб, організованою групою, за наймом, шляхом застосування знарядь злочину, умисного створення умов для вчинення злочину, передбачено ч.1 ст.14, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України (готування до вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, скоєного відносно двох осіб, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене на замовлення, якщо особа з причин, що не залежали від її волі не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця), за вчинення якого просив призначити 9 років позбавлення волі;

-контрабанда вогнепальної зброї, вибухового пристрою і боєприпасів, тобто незаконне переміщення вогнепальної зброї, вибухових пристроїв і боєприпасів через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕС, вчинена організованою групою, передбачено ч.2 ст.201 КК України (контрабанда, тобто переміщення через митний кордон поза митним контролем зброї, бойових припасів до неї, вибухових речовин, вчинена за попередньою змовою групою осіб), за вчинення якої просив призначити 8 років позбавлення волі;

-незаконне зберігання, носіння вогнепальної зброї та боєприпасів до неї, вчинене організованою групою, а також незаконне зберігання, носіння вибухового пристрою, вчинене організованою групою, передбачено ч.1 ст.263 КК України (незаконне зберігання, носіння вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин), за що просив призначити 6 років позбавлення волі;

-використання завідомо підробленого документа передбачено ч.4 ст.358 КК України (використання завідомо підробленого документа), за що просив призначити штраф розміром 850 грн, тобто 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-незаконне перетинання Державного кордону Російської Федерації, тобто перетинання Державного кордону Російської Федерації без дійсних документів на право в`їзду в Російську Федерацію, вчинене організованою групою, на момент його вчинення (з 17 на 18.11.2017 року) за українським законодавством становив склад адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення, тому за це просив не призначати покарання.

У зв`язку з наведеним вище просив вважати ОСОБА_4 засудженим у відповідності до законодавства України за ч.2 ст.15, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ч.1 ст.14, п.1, 11, 12 ст.115 КК України; ч.2 ст.201 КК України; ч.1 ст.263 КК України; ч.4 ст.358 КК України та призначити покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді 15 років позбавлення волі, а покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Відповідно до ч.1 ст.610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 КПК України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Враховуючи, що чинним КПК України не передбачено обов`язкової участі представника Міністерства юстиції України під час розгляду клопотання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, суд вважає за можливе провести його розгляд без участі представника Міністерства юстиції України.

Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 рік» встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Статтею 11 вказаної Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів. Якщо процедура заміни вироку здійснюється після передачі засудженої особи, держава виконання вироку тримає цю особу під вартою або іншим чином забезпечує її присутність у державі виконання вироку до закінчення цієї процедури.

Відповідно до вимог ч.3 ст.609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч.4 ст. 610 КПК України.

При цьому суд, як це визначено у ч.3 ст.603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Частинами 3, 4 статті 610 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України. Воно виконується в межах і в порядку, передбачених законодавством України. При розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Згідно з ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вказані вище вимоги, а також положення ч.3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК, зазначає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».

Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

При зверненні Міністерства юстиції України до суду з даним клопотанням дотримані вимоги ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб, а також вимоги ч.2 ст.610 КПК України, а тому підстави для відмови в передачі засудженої особи в порядку, передбаченому ст.3 Конвенції, відсутні.

За змістом ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо рішення є остаточним; якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж якнайменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи; якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Відповідно до листа про надання інформації №6.5-12290/6-20 від 09.12.2020 року Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, за інформацією Управління ДМС України в Чернігівській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» є громадянином України (а.п.87).

Як вбачається зі змісту клопотання та протоколу опитування, останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.86).

05.04.2019 року вироком суду Туапсинського районного суду Краснодарського краю ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.30, п. а, ж, з ч.2 ст.105 КК РФ, ч.1 ст.30, п. а, ж, з ч.2.ст.105 КК РФ, ч.3 ст.226.1 КК РФ, ч.3 ст.322 КК РФ, ч.3 ст.222 КК РФ, ч.3 ст.222.1 КК РФ, ч.3 ст.327 КК РФ і призначено покарання у вигляді 16 років позбавлення волі та штрафу розміром 200000 рублів з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього тримання під вартою з 29.04.2018 року по 04.04.2019 року з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі у виправній колонії суворого режиму. Строк відбування покарання рахувати з 05.04.2019 року (а.п.5-62).

Апеляційною ухвалою судової колегії у кримінальних справах Краснодарського крайового суду від 20.08.2019 року вказаний вище вирок Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року залишено без змін, а касаційну скаргу - без задоволення (а.п.63-66).

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили, вирок Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року, яким засуджено ОСОБА_4 за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.30, п. а, ж, з ч.2 ст.105 КК РФ, ч.1 ст.30, п. а, ж, з ч.2.ст.105 КК РФ, ч.3 ст.226.1 КК РФ, ч.3 ст.322 КК РФ, ч.3 ст.222 КК РФ, ч.3 ст.222.1 КК РФ, ч.3 ст.327 КК РФ, набрав законної сили 20.08.2019 року на підставі апеляційної ухвали судової колегії у кримінальних справах Краснодарського крайового суду (а.п.67).

Як вбачається з довідок (а.п.77, 80-81) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.04.2019 року засуджений Туапсинським районним судом Краснодарського краю за ч.3 ст.30, п. а, ж, з ч.2 ст.105 КК РФ, ч.1 ст.30, п. а, ж, з ч.2.ст.105 КК РФ, ч.3 ст.226.1 КК РФ, ч.3 ст.322 КК РФ, ч.3 ст.222 КК РФ, ч.3 ст.222.1 КК РФ, ч.3 ст.327 КК РФ на 16 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, початок строку 05.04.2019 року, кінець строку 28.04.2034 року, станом на 07.04.2020 року відбув строк покарання 1 рік 11 місяців 8 днів, а залишилося відбути 14 років 21 день. Також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено додаткове покарання у виді штрафу розміром 200000 (двісті тисяч) рублів, яке слід виконувати самостійно, однак виконавчий лист про стягнення штрафу розміром 200000 рублів на виконання не направлявся, а засуджений ОСОБА_4 зобов`язався погасити штраф шляхом утримань зі своєї заробітної плати (а.п.82-83).

У заяві та розписці від 07.04.2020 року засуджений ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну для подальшого відбування призначеного йому покарання, при цьому йому роз`яснені та зрозумілі юридичні наслідки такої передачі (а.п.78-79).

Відповідно до довідки про стан здоров`я ОСОБА_4 (а.п.84) його може бути етаповано будь-якими видами транспорту, а відповідно до його характеристики на шлях виправлення ОСОБА_4 ще не став (а.п.85).

Як вбачається з вироку Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року (а.п.5-62), ОСОБА_4 засуджений: за замах на вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно двох осіб, організованою групою, за наймом; за готування до вбивства, тобто умисного заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно двох осіб, організованою групою, за наймом, шляхом застосування знарядь злочину, умисного створення умов для вчинення злочину; за контрабанду вогнепальної зброї, вибухового пристрою і боєприпасів, тобто незаконне переміщення вогнепальної зброї, вибухових пристроїв і боєприпасів через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕС, вчинену організованою групою; за незаконне зберігання, носіння вогнепальної зброї та боєприпасів до неї, вчинене організованою групою; за незаконне зберігання, носіння вибухового пристрою, вчинене організованою групою; за використання завідомо підробленого документа; за незаконне перетинання Державного кордону Російської Федерації, тобто перетинання Державного кордону Російської Федерації без дійсних документів на право в`їзду в Російську Федерацію, вчинене організованою групою.

Відповідно до діючого Кримінального кодексу України:

-замах на вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно двох осіб, організованою групою, за наймом, передбачено ч.2 ст.15, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України (готування до вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, скоєного відносно двох осіб, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене на замовлення, якщо особа з причин, що не залежали від її волі не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця), санкцією цієї частини статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті;

-готування до вбивства, тобто умисного заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно двох осіб, організованою групою, за наймом, шляхом застосування знарядь злочину, умисного створення умов для вчинення злочину, передбачено ч.1 ст.14, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України (готування до вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, скоєного відносно двох осіб, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене на замовлення, якщо особа з причин, що не залежали від її волі не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця), санкцією цієї частини статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті;

-контрабанда вогнепальної зброї, вибухового пристрою і боєприпасів, тобто незаконне переміщення вогнепальної зброї, вибухових пристроїв і боєприпасів через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕС, вчинена організованою групою, передбачено ч.2 ст.201 КК України (контрабанда, тобто переміщення через митний кордон поза митним контролем зброї, бойових припасів до неї, вибухових речовин, вчинена за попередньою змовою групою осіб), санкцією цієї частини статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

-незаконне зберігання, носіння вогнепальної зброї та боєприпасів до неї, вчинене організованою групою, а також незаконне зберігання, носіння вибухового пристрою, вчинене організованою групою, передбачено ч.1 ст.263 КК України (незаконне зберігання, носіння вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин), санкцією цієї частини статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років;

-використання завідомо підробленого документа, передбачено ч.4 ст.358 КК України (використання завідомо підробленого документа), санкцією цієї частини статті передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років;

-незаконне перетинання Державного кордону Російської Федерації, тобто перетинання Державного кордону Російської Федерації без дійсних документів на право в`їзду в Російську Федерацію, вчинене організованою групою, на момент його вчинення (з 17 на 18.11.2017 року) за українським законодавством становив склад адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Враховуючи, що ч.3 ст.30, п. а, ж, з ч.2 ст.105 КК РФ, ч.1 ст.30, п. а, ж, з ч.2.ст.105 КК РФ, ч.3 ст.226.1 КК РФ, ч.3 ст.222 КК РФ, ч.3 ст.222.1 КК РФ, ч.3 ст.327 КК РФ, за якими ОСОБА_4 був засуджений вироком Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року передбачена відповідальність за такі самі злочини, які передбачені ч.2 ст.15, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ч.1 ст.14, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ч.2 ст.201 КК України; ч.1 ст.263 КК України; ч.4 ст.358 КК України, а міра покарання у виді 16 років позбавлення волі, призначена за вироком суду іноземної держави є більшою, ніж максимальний строк покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.115 КК України, то суд вважає, що відповідно до вимог ч.3, 4 ст.610 КПК України слід визначити строк покарання у виді 15 років позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави.

Крім того, як вбачається з вироку Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року, ОСОБА_4 також було призначено додаткове покарання у виді штрафу розміром 200000 (двісті тисяч) рублів.

Згідно з ч.5 ст.610 КПК України відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України. Воно виконується в межах і в порядку, передбачених законодавством України.

Так, у своєму клопотанні представник Міністерства юстиції України, серед іншого, просив також вирішити питання про виконання невиконаного додаткового покарання у виді штрафу, який ОСОБА_4 було призначено за незаконне зберігання, носіння вибухового пристрою, вчинене організованою групою, однак ч.1 ст.263 КК України, якою в українському законодавстві передбачено покарання за незаконне зберігання, носіння вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, не передбачено додаткового покарання, що виключає можливість його виконання відповідно до ч.5 ст.610 КПК України та ч.1 ст.263 КК України.

Таким чином, додаткове покарання у виді штрафу розміром 200000 (двісті тисяч) рублів, призначене ОСОБА_4 вироком Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року, не підлягає виконанню на текриторії України.

Крім того, за контрабанду, тобто переміщення через митний кордон поза митним контролем зброї, бойових припасів до неї, вибухових речовин, вчинену за попередньою змовою групою осіб, санкцією ч.2 ст.201 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з безальтернативним додатковим покаранням у виді конфіскації майна, однак суд не може застосувати передбачене законодавством України додаткове покарання, оскільки таке покарання не було застосовано до ОСОБА_4 вироком Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року.

Разом з цим, суд також не визначає вид колонії, в якій належить відбувати покарання ОСОБА_4 після його передачі для відбування покарання до України, оскільки таке питання відповідно до ст.86 Кримінально-виконавчого кодексу України віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

На підставі викладеного вище, враховуючи, що призначене ОСОБА_4 за вироком Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року покарання у вигляді 16 (шістнадцяти) років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.30, п. а, ж, з ч.2 ст.105 КК РФ, ч.1 ст.30, п. а, ж, з ч.2.ст.105 КК РФ, ч.3 ст.226.1 КК РФ, ч.3 ст.322 КК РФ, ч.3 ст.222 КК РФ, ч.3 ст.222.1 КК РФ, ч.3 ст.327 КК РФ, за своїм видом є сумісним із законодавством України та співвідноситься із заходами примусу, передбаченими нормами КК України за вчинення аналогічних діянь, відтак суд вважає за можливе привести у відповідність із законодавством України вирок Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року щодо засудженого ОСОБА_4 та вважати останнього засудженим за ч.2 ст.15, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ч.1 ст.14, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ч.2 ст.201 КК України; ч.1 ст.263 КК України; ч.4 ст.358 КК України до відбування 15 (пятнадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ст.9 Конституції України, ч.2 ст.15, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ч.1 ст.14, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ч.2 ст.201 КК України; ч.1 ст.263 КК України; ч.4 ст.358 КК України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 року №2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 року за №956/33927, керуючись ст.602, 603, 609, 610 КПК України, ст.86 КВК України, Конвенцією про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Привести вирок Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року, яким засуджено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.30, п. а, ж, з ч.2 ст.105 КК РФ, ч.1 ст.30, п. а, ж, з ч.2.ст.105 КК РФ, ч.3 ст.226.1 КК РФ, ч.3 ст.322 КК РФ, ч.3 ст.222 КК РФ, ч.3 ст.222.1 КК РФ, ч.3 ст.327 КК РФ до 16 (шістнадцяти) років позбавлення волі з додатковим покаранням у виді штрафу розміром 200000 (двісті тисяч) рублів з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, у відповідність із законодавством України.

Визначити, що відповідальність за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим за вироком Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року, передбачена ч.2 ст.15, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ч.1 ст.14, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ч.2 ст.201 КК України; ч.1 ст.263 КК України; ч.4 ст.358 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Свердловська, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , засудженим вироком Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року за ч.2 ст.15, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ч.1 ст.14, п.1, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України; ч.2 ст.201 КК України; ч.1 ст.263 КК України; ч.4 ст.358 КК України до 15 (пятнадцяти) років позбавлення волі та штрафу розміром 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 к., тобто 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відповідно до вироку Туапсинського районного суду Краснодарського краю від 05.04.2019 року рахувати з 05.04.2019 року, зарахувавши до нього строк його попереднього ув`язнення з 29.04.2018 по 04.04.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом семи днів з моменту її проголошення, а органом, що подав клопотання та засудженим - протягом семи днів з моменту її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1