УХВАЛА

22 лютого 2022 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Рівненського міського суду надійшло вказане клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 04.11.2021 на майно, яке було вилучене в ОСОБА_3 ..

Адвокат ОСОБА_4 та володілець майна ОСОБА_3 в судовому засідання просили клопотання задоволити з підстав викладених у ньому.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив розгляд даного клопотання проводити за його відсутності. Просив у задоволені клопотання відмовити.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Із урахуванням заяви представника, неявки слідчого, відповідно до ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000236 від 20.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

04.11.2021 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області було накладено арешт на мобільний телефон «iPhone», imeil: НОМЕР_1 з карткою мобільного оператора «Київстар» із абонентським номером НОМЕР_2 та жорсткий диск з шнуром «Transcend».

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що 29.11.2019 під час проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 , в порядку ст.208 КПК України було вилучено майно перелік якого було наведено в клопотанні.

Як, свідчать матеріали судового провадження у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам, підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.255-2 КК України - не пред`явлена.

Крім того, слідчий під час розгляду клопотання про накладення арешту на вилучені речі в ході проведення обшуку 29.10.2019, не навів переконливих доводів у відповідності до ст.170 КПК України, щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі не накладення арешту на вилучені речі, органом досудового розслідування будь-які процесуальні дії в період з 29.10.2021 по 14.01.2022 - не проводяться.

По вилучених речах в ході проведення обшуку 29.10.2021 жодної експертизи у період з 29.10.2021 по 14.01.2022 - не призначалось.

Відповідно до ухвали суду про накладення арешту на майно слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження речового доказу з метою повного, всебічного та неупередженого проведення слідчий (розшукових) дій, що в свою чергу може позбавити можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, в тому числі проведення експертиз.

У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що саме ОСОБА_5 якимось чином причетний до даного злочину, а жодних правових підстав для арешту вищевказаного майна, визначених у ст. 170 КПК України - не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно підлягає арешту.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в ході судового розгляду, по вилучених речах в ході проведення обшуку 29.10.2021 жодної експертизи у період з 29.10.2021 по 14.01.2022 - не призначалось, також в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що саме ОСОБА_5 якимось чином причетний до даного злочину, а жодних правових підстав для арешту вищевказаного майна, визначених у ст. 170 КПК України - не має.

З На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для скасування арешту майна.

Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Скасувати арешт майна вилученого в ході проведення обшуку 29.10.2021 за місцем проживання ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон «iPhone», imeil: НОМЕР_1 з карткою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 та жорсткий диск з шнуром «Transcend».

Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 повернути ОСОБА_3 вилучене нею майно в ході проведення обшуку 29.10.2021 в АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон «iPhone», imeil: НОМЕР_1 з карткою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 та жорсткий диск з шнуром «Transcend».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1