Справа № 308/3437/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/130/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Цією ухвалою задоволено клопотання захисниці обвинуваченого, адвокатки ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби без застосування електронних засобів контролю, та покладенні на обвинуваченого таких обов`язків : заборона залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год 00 хв до 07 год 00 хв наступної доби, до двох місяців, а саме до 08 квітня 2022 року ; прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою постановлено обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити з під варти негайно у порядку, передбаченому п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання.

В ухвалі суду вказується на те, що на розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного 12.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000448, за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України. Згідно з ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 25.03.2021, обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 23 травня 2021 року, відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 20.05.2021, - продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів, до 16 липня 2021 року; відповідно до ухвали від 13.07.2021 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, до 10 вересня 2021 року; відповідно до ухвали цього суду від 07.09.2021, - продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів, до 04 листопада 2021 року, включно ; відповідно до ухвали цього суду від 27.10.2021, продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів, до 24 грудня 2021 року, включно, а відповідно до ухвали судді Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2021, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 днів, до 18 лютого 2022 року включно. В ухвалі також вказується на те, що прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 терміном до двох місяців у зв`язку із наявними ризиками, передбаченими у п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування доводів посилається на те, що зазначені ним ризики існували на час обрання запобіжного заходу та не зменшились на час розгляду кримінального провадження, на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 - міцних соціальних зв`язків не має, офіційно ніде не працює, його майновий стан є незадовільним. Окрім того, вказував на те, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 18.02.2022 і завершити розгляд кримінального провадження до цього строку неможливо. Вважає, що наявний ризик незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_8 , який не допитаний у судовому засіданні. Заперечив проти задоволення клопотання захисниці про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, з огляду на вказане вище і на те, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні. Захисниця обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_7 , заперечила щодо задоволення клопотання прокурора. Вважає клопотання прокурора необґрунтованим, просила відмовити у його задоволенні. Вказувала, що доводи прокурора про наявність ризиків є недоведеними, безпідставними, прокурор не надав жодного доказу на підтвердження наявності ризиків. При цьому, адвокатка ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, в якому також просила відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Мотивувала доводи тим, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не містить обґрунтування та викладу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, тим більше не містить викладу обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, що посилання прокурора на відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_6 є безпідставним, оскільки у нього є мати, з якою він проживає, та яка на сьогоднішній день є тяжкохворою з діагнозом ОСОБА_9 атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба та потребує стороннього догляду, - також зазначаючи, що всі докази досліджені, нових ризиків прокурором не наведено, ОСОБА_6 тривалий час - 1 рік 2 місяці тримається під вартою, а відтак порушуються його права.

В ухвалі суду зазначено, що на цьому етапі судового розгляду судом завершено дослідження доказів, проведено допит потерпілих, окрім потерпілого ОСОБА_8 , який за інформацією прокурора перебуває тривалий час за межами України і подав заяву про розгляд справи у його відсутності, обвинувачений показання суду надавав, що виключає мотивацію для незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого ОСОБА_8 або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою не відповідатиме меті, з якою застосовується цей запобіжний захід, у тому числі зважаючи на відсутність суспільного інтересу. Окрім цього, суд взяв до уваги відсутність свідків сторони обвинувачення, а також те, що обвинувачений ОСОБА_10 тривалий час перебуває під вартою, а саме з 25 грудня 2020 року о 17 год 40 хв. В ухвалі суду також зазначається, що в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого прокурор не довів реальність існування ризиків, що виправдовують подальше обмеження свободи обвинуваченого, не надав фактичних даних, котрі із певною вірогідністю слугували підставами для висновку, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, взявши до уваги і тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 . Тому клопотання прокурора суд вважав таким, що необхідно відхилити, та дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання захисниці обвинуваченого ОСОБА_10 , адвокатки ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження через неправильне застосування судом норм кримінального процесуального законодавства. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони захисту та сторони обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги та не подавали клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день, а також прокурор не подав клопотання про його бажання взяти участь у розгляді апеляційної скарги. Разом із тим, береться до уваги і те, що апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого чи прокурора у судове засідання.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 331 КПК України п ід час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби без застосування спеціальних електронних засобів контролю колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, на переконання колегії суддів, при вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи зміну такого на домашній арешт, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим (позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років із конфіскацією майна або без такої), дані про особу обвинуваченого (молодий за віком, раніше не судимий, має постійне місце проживання).
Також суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що дослідження доказів завершено, проведено допит потерпілих, окрім потерпілого ОСОБА_8 , який за інформацією прокурора перебуває тривалий час за межами України і подав заяву про розгляд справи у його відсутності, обвинувачений показання суду надавав, що виключає мотивацію для незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого ОСОБА_8 або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою не відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на відсутність суспільного інтересу.
Разом із тим, суд першої інстанції належним чином врахував відсутність свідків сторони обвинувачення, а також те, що обвинувачений ОСОБА_10 тривалий час перебуває під вартою, а саме з 17 год 40 хв 25 грудня 2020 року.
Погоджується апеляційний суд і з висновками суду першої інстанції про те, що в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор не довів реальність існування ризиків, що виправдовують подальше обмеження свободи обвинуваченого, не надав фактичних даних, котрі із певною вірогідністю слугували підставами для висновку, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Погоджуючись із цим висновком апеляційний суд бере до уваги й те, що в підтвердження доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали суду першої інстанції прокурор не навів будь-яких мотивів, не послався на факти та обставини, які б підтверджували вимоги апеляційної скарги, а також не надав жодних доказів, хоча не був позбавлений такої можливості.
Тому, апеляційний суд вважає, що твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, вчиняти тиск на потерпілого чи інші кримінальні правопорушення, ґрунтується виключно на припущеннях, позаяк не підтверджені будь-якими фактами та доказами.
При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як продовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначено покарання у виді позбавлення волі.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про те, що стороною обвинувачення не доведено того, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження.
З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність оскаржуваної ухвали, - колегія суддів вважає недоцільними і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду про відмову в задоволенні клопотання прокурора та зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби без застосування електронних засобів контролю є обґрунтованими та законними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню будь-яких потенційних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою та задовольнив клопотання сторони захисту, змінивши обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби без застосування електронних засобів контролю та покладенням на нього передбачених п. п. 1-3, 8 ч. 1 ст. 194 КПК України обов`язків.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується; що прокурор, не з`явившись на розгляд апеляційної скарги, позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 лютого 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_6 та задоволено клопотання захисниці обвинуваченого, адвокатки ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби без застосування спеціальних електронних засобів контролю, до двох місяців, до 08 квітня 2022 року, з покладенням на обвинуваченого процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :