Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/840/2021 Справа № 641/8968/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року

Комінтернівський районний суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000842 від 25.08.2021 відносно :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України , суд -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають матеріали кримінального провадження , щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

На досудовому розслідуванні до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , строк якого спливав 26.11.2021 року.

Ухвалою суду від 25.11.2021 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 23.01.2022 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в якій вказує про відсутність підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Наявність зазначених ризиків обґрунтовується і тим, що ОСОБА_7 , може вчинити спробу переховуватись від суду з метою уникнути відповідальності, враховуючи, що злочин, який інкримінується йому відноситься до особливо тяжких та передбачає призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Крім того, ОСОБА_7 не має постійного місця мешкання, оскільки проживав за місцем скоєння злочину останні два тижні до вчинення злочину, а саме у приміщенні кафе.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки раніше з потерпілим мешкав однією сім`єю, йому відоме місце проживання останнього, а свідками кримінального правопорушення є знайомі підозрюваного, які надали свідчення, що викривають ОСОБА_7 у вчиненні злочину, а тому, у разі не продовження даної міри запобіжного заходу він може мати можливість незаконно впливати на останніх з метою зміни ними свідчень, наданих на стадії досудового розслідування, враховуючи принцип безпосередності дослідження доказів під час судового розгляду.
Прокурор вважала, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти вищезазначеним ризикам, які на цей час не зменшились.

Захисник та обвинувачений не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Потерпілий ОСОБА_4 , та представник потерпілого - ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку:

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, свідчать про суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення , наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується. Крім того, наявні ризики переховування від суду на території України так і за її межами , та тиску з боку ОСОБА_7 на свідків , та потерпілих , оскільки з потерпілою він мешкав однією сім`єю, йому відоме місце проживання останньої , а свідки є знайомі обвинуваченого.
Приймаючи до уваги, що ухвала суду від 25.11.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 припиняє свою дію 23.01.2022 року, а судове слідство не завершено , враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення , є підстави вважати, що він може переховуватись від суду, а також впливати на свідків, та потерпілих , а тому суд дійшов до висновку про задоволення клопотання прокурора , та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 315 , 331, 369-372, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, строком на 60 днів, тобто до 18 березня 2022 року.
Ухвалав частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя- ОСОБА_1