Постанова

іменем України
19 жовтня 2021 року

м. Київ
справа № 757/27669/21
провадження № 51-3835км21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
заставодавця ОСОБА_7 ,
представника заставодавця адвоката ОСОБА_8 ,
та особи, щодо якої вирішується
питання про екстрадицію , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника заставодавця ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року про відмову у відкритті провадження.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року задоволено клопотання Першого заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 та звернуто заставу, визначену ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року в розмірі 120 (сто двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 230 520 (двісті тридцять тисяч п`ятсот двадцять) гривень 00 копійок, при обранні відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасового арешту та внесену на користь ОСОБА_9 в дохід держави, а саме на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Київській області № 8661 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ЗКПО 26268119.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах заставодавця ОСОБА_7 .

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник заставодавця ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що відмовляючи у відкритті провадження, апеляційний суд формально послався на положення ст. 309 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Зазначає, що заставу було внесено в зв`язку з екстрадиційним арештом ОСОБА_9 , а екстрадиційна перевірка не є стадією досудового розслідування. Тому, на думку представника, положення ст. 309 КПК, в якій йдеться виключно про ухвали слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, не обмежують права особи на апеляційне оскарження, стосовно якої розглядається питання про екстрадицію. Вказує на те, що неможливість апеляційного оскарження ухвали слідчого судді порушує гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) право ОСОБА_7 на справедливий суд. Як вважає представник, суд апеляційної інстанції мав би виходити з приписів ч. 6 ст. 9 КПК, згідно з якими у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1

ст. 7 КПК, а також положень ст. 24 КПК про забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.

Позиції інших учасників судового провадження
Заставодавець ОСОБА_7 та особа, щодо якої вирішувалось питання про екстрадицію, ОСОБА_9 підтримали касаційну скаргу адвоката ОСОБА_8 та просили її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 вважав касаційну скаргу необґрунтованою та просив її залишити її без задоволення.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи представника заставодавця ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , заставодавця ОСОБА_7 , особи, щодо якої вирішується питання про екстрадицію, ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
За ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, й істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно зі ст. 370 і ч. 2 ст. 418 КПК ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Доводи адвоката ОСОБА_8 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Разом із тим, у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може бути піддано допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. При цьому право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином чи такою мірою, що саму суть права буде зведено нанівець.
Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
Ст. ст. 398 і 399 КПК регламентовано дії судді-доповідача в процесі вирішення питання про прийняття апеляційної скарги судом апеляційної інстанції та визначено підстави для постановлення ухвал про відкриття апеляційного провадження, залишення апеляційної скарги без руху, її повернення або відмови у відкритті провадження.
Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як убачається з матеріалів провадження, суд апеляційної інстанції, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив представнику заставодавця ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 у відкритті апеляційного провадження за поданою останнім апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про звернення застави в дохід держави.
При цьому апеляційний суд зазначив, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке, виходячи зі змісту ст. 309 КПК, що містить перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Крім того, приймаючи таке рішення, апеляційний суд взяв до уваги і ухвалу Верховного Суду від 19 серпня 2020 року (провадження № 461/9057/19), відповідно до якої, колегія суддів відмовила у відкритті касаційного провадження, посилаючись на те, що ухвала, якою звернено заставу в дохід держави, не входить до переліку, визначеного ст. 309 КПК, і не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті провадження, є законною та обґрунтованою.
З наведеним висновком судді апеляційного суду погоджується і колегія суддів касаційної інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку також можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Ухвали слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначені у ч. 1 ст. 309 КПК. Окрім того, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній (ч. 3 ст. 309 КПК). Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (ч. 3 ст. 309 КПК).
Разом із тим, колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу на те, що хоча процедура вирішення питання про звернення застави в дохід держави і визначена КПК (ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК), водночас сам КПК не передбачає апеляційного оскарження таких судових рішень. У тому числі не передбачено можливості оскарження таких рішень і нормами глави 44 КПК, якими регламентовано процедуру видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення (екстрадиції).
Водночас, висновок щодо застосування норм права, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа № 243/6674/17-к, провадження № 13-16cво1), зводиться до того, що суду апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за рішенням слідчого судді належить керуватися загальними приписами кримінального провадження, визначеними ч. 6 ст. 9, ч. 1 ст. 7, п. 17 ч. 1 ст. 7, ст. 24 КПК, лише у тому разі, якщо слідчий суддя прийняв оскаржуване рішення, яке не передбачено КПК та не узгоджується з його повноваженнями, у решті ж випадків апеляційний суд повинен керуватися положеннями ч. 4 ст. 399 КПК.
У даному ж конкретному провадженні слідчий суддя ухвалив рішення, яке прямо передбачене ч. 8 ст. 182 КПК.
У зв`язку з чим, твердження адвоката ОСОБА_8 про обмеження судом апеляційної інстанції права ОСОБА_7 на апеляційне оскарження рішення слідчого судді про звернення застави в дохід держави є безпідставними, оскільки таке обмеження встановлено безпосередньо на рівні кримінального процесуального закону.
Враховуючи зазначене, рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника заставодавця ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року з вищезазначених підстав колегія суддів касаційної інстанції вважає правильним.
Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, а тому відсутні й підстави для скасування ухвали апеляційного суду та задоволення касаційної скарги адвоката ОСОБА_8 .
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
у х в а л и в:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника заставодавця ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року залишити без зміни, а касаційну скаргу адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3