Справа №361/6093/20. Провадження №11-кп/824/3534/2021. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

09 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2021 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_8
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0002236, внесеному до ЄРДР 13.08.2020 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився у с. Білики Миргородського району Полтавської області, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 05 жовтня 2015 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; 2) 22 жовтня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч.ч. 1-4 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року і остаточно до відбуття призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з дня набуття вироком законної сили.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зараховано в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за цим вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах цього кримінального провадження з 13 серпня 2020 року, виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, до набрання вироком законної сили.

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаного із проникненням у житло, вчиненому повторно.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне

правопорушення вчинене за таких обставин.

У період з 12 по 13 серпня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , будучи особою, яка має незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, перебував біля гаражного приміщення № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Авангард» за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Короленка, 61а, де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення належного ОСОБА_9 майна, яке перебувало у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Авангард».

Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, ОСОБА_7 умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом пошкодження перекриття даху гаражного приміщення № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Авангард», проник до гаражного приміщення, звідки викрав зварювальний апарат «Дніпро-М» ММА-N250D, вартістю 2980 грн, газовий різак Р1 142А «Донмет», вартістю 466,67 грн, кутошліфувальну машину «Кіровка» МШК-2,2-230, вартістю 1400 грн, ключ-тріскачка ротаційний «JTC» 60 зубців 180 мм, вартістю 572,92 грн, розвідний гайковий ключ «My Tools» Slim 250 mm max 50 mm (361-250), вартістю 310,04грн, належні ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_7 завдав майнову шкоду ОСОБА_9 на суму 5729,63 грн.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинувачений ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Адвокат ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , у поданій апеляційній скарзі просить: визнати недопустимими у справі за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, наступні письмові докази: протокол огляду місця події від 13.08.2020 року, в ході якого оглянуто гаражне приміщення № НОМЕР_1 , розташоване по АДРЕСА_3 ; висновок судово-дактилоскопічної експертизи від 31.08.2020 року №17-1/2211, висновок судово-трасологічної експертизи від 26.08.2020 року №17/2/1647; протокол пред`явлення речі для впізнання за фотознімками від 13.08.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_9 . Скасувати вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2021 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; на підставі ч.ч. 1-4 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року і остаточно до відбуття призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 (шість) років. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдати у зв`язку з недоведенням вчинення ним кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що вирок місцевого суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки ґрунтується на доказах, отриманих із порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Вказує на те, що місцевий суд не надав належної оцінки протоколу огляду місця події від 13.08.2020 року, який складений з грубим порушенням вимог ст. ст. 104,105, 237 КПК України. Так, зокрема, зі змісту протоколу огляду місця події вбачається, що зазначена слідча дія була проведена слідчим СВ Броварського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 за участю понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , проте інші учасники слідчої дії в протоколі не зазначені. Також у протоколі не вказано на підставі чиєї заяви проводився огляд. У матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на гаражне приміщення. У заяві потерпілого ОСОБА_9 про дозвіл на огляд приміщення не зазначено, в якому саме приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , слід провести огляд. Крім того, потерпілий не брав участь у проведенні огляду місця події. У протоколі також відсутня інформація про те, яким чином опечатано вилучені речові докази, що саме вилучено та спосіб їх ідентифікації. Для участі в огляді не було запрошено спеціаліста. Разом з тим у протоколі слідчим не вказано: яким способом оброблялась поверхня лівих задніх дверей автомобіля у місці, де були виявлені сліди папілярних ліній; яким чином відбулась фіксація цих виявлених слідів; чи вносились пояснювальні записи; чи засвідчили учасники слідчої дії своїми підписами паперовий конверт, в якому поміщено вилучені сліди. Поряд з цим вищевказані папілярні лінії слідчим не сфотографовані. У свою чергу протокол також не містить вказівку на місце розташування виявлених слідів папілярних ліній на задніх дверях з лівої сторони автомобіля, характер і стан поверхні автомобіля, вид слідів, їх кількість, опис розміру кожного сліду. Враховуючи вказані обставини під час судового розгляду апелянтом заявлялося клопотання про визнання цього доказу недопустимим.

Крім того, посилається на недопустимість в якості доказів у даному кримінальному провадженні висновків судових експертиз, а саме: висновку судово-дактилоскопічної експертизи від 31.08.2020 року №17-1/2211 та висновку судово-трасологічної експертизи від 26.08.2020 року №17/2/1647. Так, відповідно до висновку судово-дактилоскопічної експертизи аркуш паперу, на якому поміщено сліди папілярних узорів, не засвідчений підписами слідчого та понятих. Водночас слідчим не сфотографовано виявлений слід підошви взуття на даху автомобіля, не проведено вимірювання цього сліду, не зазначено його вид, не вказано чи вилучений він у натурі та яким способом зафіксований. Також додає, що на паперовому конверті, наданому для проведення судово-трасологічної експертизи, відсутня інформація про слідчого та понятих, а також відсутні будь-які пояснювальні написи на відрізку дактилоскопічної плівки.

Зазначає, що судом першої інстанцій залишено поза увагою те, що протокол пред`явлення речі для впізнання за фотознімками від 13.08.2020 року не відповідає вимогам ст. 229 КПК України, оскільки фотознімки чорно-білого кольору та низької якості. Фотознімки № 1,2,4 роздруковані на аркушах паперу формату А4, а фотознімок №3, згідно з яким потерпілий ОСОБА_9 впізнав предмет, має різку відмінність від інших фотознімків, а саме: квадратна поверхня, на якій сфотографовано предмет.

Окрім цього, вважає, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.08.2020 року не підтверджує вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки незрозуміло як і кого ж саме впізнав ОСОБА_13 , процесуальний статус якого неможливо встановити із даного протоколу.

Також підкреслює, що стороною обвинувачення не долучено жодного доказу на підтвердження факту викрадення речей і придбання цього майна потерпілим ОСОБА_9 , а також не надано заяви потерпілого про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Додатково звертає увагу на те, що для проведення судової товарознавчої експертизи від 31.08.2020 року №13-1/1602 було надано лише кутову шліфувальну машину та газовий різак «Донмет» Р1 142А, інші речі (зварювальний апарат «Дніпро-М», ключ тріскачка, газовий ключ, розвідний газовий ключ, набір ріжкових ключів, ключ для водопровідних труб, набір трубчатих ключів, плоскогубці, кусачки) не надавалися. Водночас зі змісту цього висновку вбачається, що листом від 31.08.2020 року №22361/109/1003/02-20 слідчим СВ Броварського ВП ГУ НП в Київській області надана додаткова інформація щодо об`єктів дослідження, проте невідомо, яким чином визначено характеристику даних інструментів.

Таким чином, на думку апелянта, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, не доведена поза розумним сумнівом.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить розглянути справу більш детально. Зазначає доводи аналогічні доводам апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 та додатково вказує на те, що місцевим судом:

- безпідставно надано перевагу стороні обвинувачення, оскільки в матеріалах провадження відсутні докази, які підтверджують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення;

- в ході судового розгляду справи необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про допит слідчого, експерта та понятих;

- постановлено вирок на припущеннях та з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а також з порушенням міжнародних договорів, які ратифіковані Верховною Радою України;

- застосовано закон про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню;

- прийнято до уваги одні докази і відкинуто інші докази;

- не досліджувалися речові докази та матеріали провадження, а також порушено вимоги ст. 363 КПК України.

Крім того, наголошує на тому, що слідчим невірно було вказано час його затримання.

Подані заперечення на апеляційні скарги

У запереченнях на подану захисником ОСОБА_6 апеляційну скаргу прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_14 просить апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2021 року залишити без змін.

Позиції учасників апеляційного провадження

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних вимог та вважав вирок суду законним і обґрунтованим, повторно дослідивши частково докази в справі, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Свій висновок суд обґрунтував наведеними у вироку доказами, що підтверджуються:

- протоколом огляду місця події від 13 серпня 2020 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно з яким оглядом є гаражне приміщення № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Короленка, 61-А. При вході знаходиться автомобіль марки «Кіа Ріо», на даху якого виявлено та вилучено слід взуття, з лівих задніх дверей сліди папілярних ліній (а. п. 159-166);

- постановою слідчого СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області про визнання речових доказів від 31 серпня 2020 року, згідно з якою визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні слід папілярних ліній, вилучений під час огляду місця події від 13.08.2020 з поверхні автомобіля, що знаходився в гаражному приміщенні № 1 ГК «Авангард», а також дактилоскопічна карта, вилучена під час затримання ОСОБА_7 (а. п. 138-139);

- постановою слідчого СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області про визнання речових доказів від 26 серпня 2020 року, згідно з якою визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні один слід взуття, вилучений під час огляду місця події від 13.08.2020 з поверхні автомобіля, що знаходився в гаражному приміщенні № 1 ГК «Авангард» та одну пару взуття, вилучену під час затримання ОСОБА_7 (а. п. 140-141);

- заявою ОСОБА_15 від 13.08.2020 року, згідно з якою останній, який є користувачем автомобіля «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , добровільно віддав працівникам поліції з багажного відділення речі, що в ньому зберігалися, та які йому не належать, а саме: болгарку та зварювальне приладдя, за участю ОСОБА_9 , який вказав, що це майно належить йому (а. п. 167);

- заявою ОСОБА_9 від 13.08.2020 року, який надав дозвіл, щоб працівники поліції провели огляд приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (а. п. 168);

- заявою ОСОБА_15 від 13.08.2020 року, згідно з якою надав дозвіл, щоб працівники поліції провели огляд автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «Віда», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а. п. 169);

- протоколом огляду місця події від 13 серпня 2020 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно з яким оглядом є автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «Віда», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Під час огляду цього автомобіля було виявлено предмет зовні схожий на кутошліфувальну машину (болгарку) чорного кольору з елементами синього, укомплектовану ріжучим пристроєм «Зеніт», зварювальний пристрій «Донмент» 142А (а. п. 170-174);

- протоколом огляду предмету від 13.08.2020 року, згідно з яким предметом огляду є: кутошліфувальна машина (болгарка) з корпусом синього кольору, яка укомплектована ріжучим кругом з надписом «Зенит»; зварювальний пристрій золотистого кольору (а. п. 175);

- протоколом пред`явлення речі для впізнання за фотознімками від 13.08.2020 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_9 впізнав кутошліфувальну машинку, яка йому належить та яку викрали з 12 на 13 серпня 2020 року (а. п. 176-177);

- постановою слідчого СВ Броварського ВП ГУНП в Київській області про визнання речових доказів від 13 серпня 2020 року, згідно з якою визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні пристрій, схожий на кутошліфувальну машинку, укомплектовану ріжучим кругом, та предмет, схожий на зварювальний пристрій (а. п. 178-179);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 13 серпня 2020 року, згідно з яким 13 серпня 2020 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 було затримано за підозрою в рамках кримінального провадження № 0002236 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а. п. 122-125);

- протоколом роз`яснення права на захист від 13.08.2020 року (а. п. 184);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.08.2020 року та довідкою до нього, згідно з якими свідок ОСОБА_13 впізнав особу, яка 13.08.2020 року за допомогою служби таксі транспортувала в його службовому автомобілі різноманітні інструмента та електроінструменти з м. Бровари Київської області до ломбарду в м. Києві (а. п. 184а-186);

- висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 26.08.2020 року № 17-2/1647, згідно з яким сліди низу взуття, наданий на дослідження, залишений взуттям на ліву ногу взуттям, наданим на дослідження (а. п. 187-194);

- висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 31.08.2020 року № 17-1/2211 та ілюстративною таблицею до нього, згідно з якими надані на дослідження сліди пальців рук (руки), розмірами по осях 16х23мм, 17х25мм, які були вилучені та поміщені до паперового конверту під час огляду місця події від 13.08.2020 року за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Короленка, 61а, гаражного приміщення № НОМЕР_1 , гаражного кооперативу «Авангард» з поверхні задніх лівих дверей автомобіля, придатні для ідентифікації за ними особи (осіб); сліди пальця руки з розмірами по осях 16х23мм, залишений середнім пальцем правої руки, слід пальця руки, з розмірами по осях 17х25мм, залишений вказівним пальцем лівої руки гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. п. 195-201);

- висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 31.08.2020 року № 13-1/1602, згідно з яким встановлено ринкову вартість зварювального апарату, газового різака «Донмент», кутової шліфувальної машини «Кіровка» та іншого майна (а. п. 202-213).

За наведеними у вироку суду першої інстанції письмовими та речовими доказами, відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України докладно викладені об`єктивні дані на підтвердження встановлених судом обставин, розкритий зміст кожного з них, при цьому кожному з цих доказів і усім їм у сукупності надана об`єктивна оцінка, на підставі якої зроблені обґрунтовані висновки про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, а також зазначені мотиви неврахування судом окремих доказів.

З огляду на це, оцінюючи сукупність наведених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, які дозволяють зробити висновок про наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та доводять вину обвинуваченого ОСОБА_7 саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаного із проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно.

Отже, вирок суду першої інстанції згідно з вимогами ст. 370 КПК України відносно ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог відносно кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені зазначеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно визначених ст. 94 цього Кодексу правил, які ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення з вирішенням питань, зазначених у статті 368 КПК України, з правильною кваліфікацією діянь обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи апеляційної скарги адвоката з приводу того, що вирок місцевого суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки ґрунтується на доказах, отриманих із порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, колегія суддів уважає об`єктивно необґрунтованими і вкрай неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються комплексом наведених у судовому вироку доказів, є надуманими, неконкретними та висунутими ним з метою підтримання будь-яким чином обраної позиції захисту. При цьому всі наведені у вироку докази зібрані в стадії досудового розслідування та під час судового розгляду провадження судом першої інстанції, які покладені ним в основу обвинувального вироку, отримані, досліджені, перевірені та оцінені відповідно до вимог КПК України та нічим не знеславлені.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що місцевий суд не надав належної оцінки протоколу огляду місця події від 13.08.2020 року, який складений з грубим порушенням вимог ст. ст. 104,105, 237 КПК України є необґрунтованими, та спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що протокол огляду місця події від 13.08.2020 року /т. 1 а.с. 170/ складений відповідно до вимог ст. 104 КПК України, крім того, огляд проводився на підставі заяви від власника автомобіля ОСОБА_15 /т. 1 а.с. 169/; протокол як і додаток до нього містять підпис слідчого, який провів огляд, підписи понятих.

Щодо відсутності в матеріалах справи правовстановлюючих документів на гаражне приміщення, то такі документи перевіряються під час огляду місця події та в той же день ОСОБА_9 надав дозвіл працівникам поліції провести огляд приміщення. Під час судового розгляду стороною захисту не заявлялося клопотання про долучення правовстановлюючих документів.

З приводу посилань захисника на те, що потерпілий не брав участь у проведенні огляду місця події, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Отже, участь потерпілого в огляді місця події є не обов`язковою.

Щодо того, що для участі в огляді не було запрошено спеціаліста, місцевим судом вже зазначено в мотивувальній частині вироку, а саме: залучення спеціаліста відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України - є також правом, а не обов`язком слідчого.

Щодо посилань в апеляційній скарзі про неналежне оформлення додатків до протоколу огляду місця події від 13.08.2020 р., то слід зазначити, що вказаний протокол огляду місця події відповідає вимогам ст. 104 КПК України та додатки до протоколу відповідають вимогам ст. 105 КПК України.

Крім того, законом не визначено обов`язок зазначення у протоколі огляді місця події чи додатків до нього способу оброблення сприймаючої поверхні та речовини, за допомогою яких проводилось їх виявлення.

Не беруться до уваги колегією суддів посилання захисника на недопустимість в якості доказів у даному кримінальному провадженні висновків судових експертиз, а саме: висновку судово-дактилоскопічної експертизи від 31.08.2020 року №17-1/2211 та висновку судово-трасологічної експертизи від 26.08.2020 року №17/2/1647.

Відповідно, під час проведення висновку судово-дактилоскопічної експертизи від 31.08.2021 року №17-1/2211 та висновку судово-трасологічної експертизи від 26.08.2020 року №17/2/1647, будь-яких перешкод щодо їх проведення експертами не виявлено, клопотання щодо надання додаткових матеріалів не заявлялися, порушень процесуального законодавства при відібранні чи пакуванні об`єктів дослідження не встановлено. Отже, висновки зазначених експертиз є законними, належними доказами у даному провадженні та порушень під час їх проведення не встановлено.

Доводи захисника, що судом першої інстанцій залишено поза увагою те, що протокол пред`явлення речі для впізнання за фотознімками від 13.08.2020 року не відповідає вимогам ст. 229 КПК України, оскільки фотознімки чорно-білого кольору. Фотознімки № 1, 2, 4 роздруковані на аркушах паперу формату А4, а фотознімок №3, згідно з яким потерпілий ОСОБА_9 впізнав предмет, має різку відмінність від інших фотознімків, а саме: квадратна поверхня, на якій сфотографовано предмет, є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ст. 229 КПК України не передбачено вимоги щодо кольору фотознімків, які пред`являлися, а якість фотознімків є такою, що надала здатність потерпілому впізнати свої речі.

З приводу посилань в апеляційній скарзі на те, що стороною обвинувачення не надано заяви потерпілого про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, то в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурором були долучені відповідні документи: витяг з ЄРДР та протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.08.2020 р.

Посилання апелянта на те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, не доведена поза розумним сумнівом є необґрунтованою.

Рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року), а тому відсутні підстави для задоволення апеляційних вимог сторони захисту в інтересах обвинуваченого за обставин, викладених в скаргах.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував вчинення ним тяжкого злочину, відповідно до положень ст. 12 КК та дані про його особу, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, вчинив кримінальне правопорушення під час випробувального строку, що свідчить про стійкість злочинних намірів обвинуваченого та небажання останнього стати на шлях виправлення, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо того, що безпідставно надано перевагу стороні обвинувачення, оскільки в матеріалах провадження відсутні докази, які підтверджують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення є неспроможними та не беруться до уваги колегією суддів, та зазначене свідчить про бажання обвинуваченого будь-яким чином уникнути від покарання.

Посилання обвинуваченого на те, що судом не досліджувалися речові докази та матеріали провадження, а також порушено вимоги ст. 363 КПК України є надуманими, оскільки суд першої інстанції ухвалюючи вирок керувався доказами, які були розглянуті в судовому засіданні і оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, в їх сукупності, порушення вимог ст. 363 КПК України колегією суддів не встановлено.

Інші доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду є неконкретними, та не є визначеними законом підставами для скасування вироку суду.

Таким чином суд першої інстанції цілком належно дослідив і перевірив усі наявні в матеріалах провадження докази, в тому числі кожний зібраний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, тому викладені в ньому висновки, всупереч доводам апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також правильному застосуванню кримінального закону, який і підлягає застосуванню, шляхом визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

За таких обставин, підстави для скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 , про що йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Покарання ОСОБА_7 призначене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України, із врахуванням фактичних обставин справи, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин, а також особі обвинуваченого, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, й запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так й іншими особами.

Підстав для визнання невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдання у зв`язку з недоведенням вчинення ним кримінального правопорушення, колегією суддів апеляційної інстанції не вбачається.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, у стадії перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку не виявлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0002236, внесеному 13.08.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18 р о л ь