Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/433/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категоріяст.307 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2021 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровограді, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, без утриманців, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , відповідно до статті 89 КК України вважається таким, що не має судимостей,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0002875, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України строком на 60 днів, а саме з 13 год. 56 хв. 17 листопада 2021 року до 13 год. 56 х. 15 січня 2022 року, з визначенням застави в сумі 90800 грн.,
В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР № 0002875, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що 17.11.2021 року о 13 год. 56 хв. на території далекосхідного кладовища по провулку Степовому в місті Кропивницькому працівники поліції затримали ОСОБА_8 , у якого під час особистого обшуку в порядку ст. 208 КПК України відшукали та вилучили 19 згортків, обклеєних клейкою стрічкою, всередині яких перебували полімерні зіп пакети з речовиною, які згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-21/9936-НЗПРАП від 18.11.2021 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальною масою 16,99 грами, який ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2021 року клопотання слідчого, та стосовно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з визначенням розміру застави.
Вказана Ухвала мотивована тим, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу в виді: особистого зобов`язання, домашнього арешту, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків: відстоювання власної правової позиції є передумовою для незаконного впливу на свідків, знищенню чи перетворенню доказів, приховування джерел походження наркотичної речовини та можливих співвиконавців, тобто ускладнить і затягне досудове розслідування. Перебуваючи на волі без законного джерела доходу підозрюваний буде мати можливість допустити вчинення нових тотожних кримінальних правопорушень. ОСОБА_8 офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, податки не сплачує.
Застосування менш суворого запобіжного заходу, такого як домашній арешт не стане для підозрюваного стримуючим фактором, оскільки залишиться доступ до Інтернет мережі, де відбувається обмін даними про геолокацію залишених пакунків з забороненими речовинами, тобто існує можливість в інший спосіб продовжувати злочинну діяльність.
Вказано, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігати ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а навпаки сприятиме продовженню або вчиненню нових злочинів, пов`язаних із зберіганням та збутом наркотичних та психотропних речовин.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого на підставі ч. 2 ст. 194 КПК України та звільнити його підзахисного в залі суду апеляційної інстанції.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на переконання сторони захисту в ході судового розгляду було встановлено факт необґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_8 , натомість слідчим суддею у своєму рішенні спотворено фактично встановлені в ході судового розгляду факти.
Зокрема, в ході судового засідання було встановлено факт провокації злочину, який сторона обвинувачення не змогла спростувати. Залишилось без відповіді питання яким чином на місці виявлення підозрюваним закладки з`явились працівники поліції, до того ж із камерою та понятими і все це при тому, що про місце закладки знав лише підозрюваний та куратор інтернет магазину, який через мессенджер телеграм скинув ОСОБА_8 , фото закладки та її координати. Крім того, одразу після затримання ОСОБА_8 , вся переписка з його телефону була видалена, що також стверджує про те, що співробітники поліції працювали у тісній співпраці із кураторами інтернет магазину, на який ОСОБА_8 , мав намір працювати.
Також слід звернути увагу, що в ході судового засідання прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, натомість слідчим суддею у своєму рішенні, на переконання захисту безпідставно не враховано сталі суспільні зв`язки підозрюваного ОСОБА_8 , які полягають у наявності постійного місця проживання, яке співпадає з місцем реєстрації, наявність родини, ряду хронічних захворювань а також позитивні характеристики за місцем мешкання. Всупереч впоказання підозрюваного ОСОБА_8 де він повністю визнає себе винним, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі вказує про бажання останнього уникнути кримінальної відповідальності і перешкоджання досудовому розслідуванню.
Крім того, на переконання сторони захисту при винесенні оскаржуваного рішення Суд пішов в супереч практики ЄСПЛ, стосовно того, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість покарання, яке може бути призначене підозрюваному не можуть бути визначальними при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На переконання сторони захисту саме тяжкість інкримінованого злочину, не зважаючи на очевидну необґрунтованість оголошеної підозри стала єдиною підставою для обрання відносно ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На переконання захисту у своєму рішенні слідчим суддею в якості підстав застосування найсуворішого запобіжного заходу вказав недоведені, а подекуди навіть не зазначенні в судовому засіданні доводи прокурора, щодо наявності ризиків.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував ОСОБА_8 запобіжний захід, саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого призначеного покарання ОСОБА_8 в подальшому та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та сторона захисту вказувала на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду та незаконного впливу на свідків.
Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Також, ОСОБА_8 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Крім того, у ОСОБА_8 відсутні міцні соціальні зв`язки, які б могли вплинути на поведінку останнього.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Особисте зобов`язання, як запобіжний захід, не забезпечить усунення встановлених ризиків, оскільки підозрюваний не має офіційного місця роботи та офіційного заробітку.
Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 раніше судимий за скоєння злочинів проти власності, офіційно не працевлаштований, джерела доходу не має, на думку колегії суддів, перебування його під дією домашнього арешту за місцем проживання - не сприятиме дієвості та ефективності кримінального провадження (зокрема, може перешкодити дотриманню строків вчинення слідчих та процесуальних дій, може призвести до затягування строків досудового розслідування), в якому йому оголошено підозру.
Доводи апеляції захисника про те, що судом першої інстанції не враховано особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та офіційне місце реєстрації, колегією судді не можуть бути враховано, оскільки останній на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у нього наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та вчинення нових кримінальних правопорушень.
Можливість підозрюваного ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена відсутністю стримуючих факторів а також наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи захисника про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Таким чином підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
До того ж, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.
Твердження захисника про те, що відбулась провокація злочину працівниками поліції, колегією суддів не можу бути враховано, оскільки вказане може бути предметом перевірки виключно під час розгляду матеріалів кримінального провадження по-суті, тобто після дослідження всіх доказів наданими стороною обвинувачення.

Про те, на даний час стороною обвинувачення збираються докази у справі та на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України. Причетність підозрюваного ОСОБА_8 , до інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.11.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18.11.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.11.2021; висновком судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-21/9936-НЗПРАП від 18.11.2021 року.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування на початковому етапі досудового розслідування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.
Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни їхніх показань; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України,а інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Також слідчий суддя у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою правильно визначив ОСОБА_8 розмір застави в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2021 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2021 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0002875, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України строком на 60 днів, а саме з 13 год. 56 хв. 17 листопада 2021 року до 13 год. 56 хв. 15 січня 2022 року, з визначенням застави в сумі 90800 грн., - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12 Ремез