СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про повернення обвинувального акта прокурору

04 листопада 2021 року м.Снігурівка

справа №485/1466/21

провадження № 1-кп/485/115/21

Снігурівський районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
провів у місті Снігурівка Миколаївської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Херсоні, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.310, ч.1 ст.263 КК України,
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,
Суть питання, що вирішується
Обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні надійшов до Снігурівського районного суду Миколаївської області 02 листопада 2021 року, ухвалою від 02 листопада 2021 року було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. ст. 314, 315 КПК України.
04 листопада 2021 року до суду від захисника надійшло письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Клопотання мотивовано тим, що при складанні обвинувального акту було порушено вимоги п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. В порушення вимог вказаного закону в обвинувальному акті не було вказано в чому саме обвинувачується ОСОБА_3 в розріз положення ч.1 ст.263 КК України. В обвинувальному акті відсутні дані, які стали приводом та підставами для початку досудового розслідування. Також обвинувальний акт не місить формулювання, що кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.310, ч.1 ст.309 КК України є відповідно кримінальним проступком, а ч.1 ст.263 КК України є злочином. Фактично обвинувальний акт був вручений захиснику не прокурором, а слідчим. Обвинувальний акт не набув статусу офіційного документу тому, що на ньому не має початки установи.
Позиції учасників провадження
У підготовчому засіданні захисник підтримав клопотання. Просив суд його задовольнити з підстав наведених у ньому.
Обвинувачений у підготовчому засіданні підтримав позицію свого захисника.
Прокурор у підготовчому засіданні просила суд відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, в обвинувальному акті відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті). Закону України про кримінальну відповідальність. Зазначення в обвинувальному акті того, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення за ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КПК України, а не проступки відповідає загальному поняттю такому як кримінальне правопорушення.
Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Концепт належної правової процедури є одним із найзагальніших і водночас фундаментальним явищем будь-якої демократичної правової держави сучасності. В доктрині вітчизняного кримінального процесу під належною правовою процедурою розуміється такий порядок здійснення юридично значущих дій, який втілює на практиці верховенство права шляхом застосування до кожної особи тих норм права, що цілком відповідають усім важливим об`єктивно існуючим обставинам та дозволяють недвозначно та заздалегідь спрогнозувати таке застосування і його результати.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим, у тому числі, у ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Отже, значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.
При цьому, як зазначив Верховний Суд України у п. 2 постанови від 24.11.2016 р. у справі №5-328кс16, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Крім того, правова кваліфікація кримінального правопорушення має відповідати не тільки посиланню на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а й змісту формулювання обвинувачення та викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, бо, як вказав Верховний Суд України та, в подальшому, і Верховний Суд, правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
Вказане також дає підстави для висновку, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення мають містити дані щодо елементів складу кримінального правопорушення, у тому числі щодо об`єктивної сторони відповідно до правової кваліфікації з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Так, всупереч вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України після формулювання обвинувачення зазначено, що «Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, передбаченого законом дозволу», але не зазначено правову кваліфікацію даного кримінального правопорушення.
Крім того, в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин, відсутня частина тексту. Як і відсутня частина тексту в формулюванні обвинувачення за ч.1 ст.310 КПК України.
На думку суду зазначені недоліки в обвинувальному акті є суттєвими.
Вказані недоліки обвинувального акту можуть бути усунуті на стадії підготовчого провадження тільки шляхом повернення обвинувального акта відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, оскільки на цій стадії судового провадження відповідно до Глави 27 КПК суд має виключний перелік повноважень, передбачених цією главою, і виправляти недоліки обвинувального акту на цій стадії шляхом встановлення відповідних відомостей або шляхом зміни обвинувачення в порядку, передбаченому ст. 338 КПК, не передбачено. Крім того, змінювати обвинувачення це право прокурора, а не його обов`язок, та суд не уповноважений на нього впливати.
Щодо посилання в клопотанні про відсутність печатки
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором. Як передбачено ч. 3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Відповідно до ч.2 ст.1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Чинним КПК не передбачено засвідчення печаткою обвинувального акту та додатків до нього.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений слідчим та затверджений прокурором.
Щодо не зазначення про кримінальні проступки
Кримінальний кодекс України, зокрема стаття 12 містить визначення, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Тому зазначення в обвинувальному акті загального поняття як «кримінальне правопорушення» не суперечить вимогам Закону.
Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, суд дійшов висновку, що він в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст. ст. 314, 316, 370, 372 КПК, суд
постановив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.310, ч.1 ст.263 КК України повернути прокурору Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Миколаївським апеляційним судом.
Повна ухвала оголошена о 15.25 годині 04 листопада 2021 року.
Суддя ОСОБА_1