Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/4395/20
Провадження №1-кп/523/666/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

04.11.2021 Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004278 від
16.11.2019 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, працюючого різноробочим, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
04.01.2013р. Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.1 ст.289 КК України до 3р. 2м. позбавлення волі, звільнився 03.07.2014р. по відбуттю строку покарання;
15.12.2017р. Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.187, ч.1 ст.121, чч.1,2 ст.186 КК України до 7р. позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнився 22.10.2019р. по відбуттю строку покарання,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16.11.2019р., приблизно о 11год. 30хв., повторно, ОСОБА_5 вступивши в злочинну змову з невстановленою ОСОБОЮ 1 (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) та ОСОБОЮ 2 (матеріали відносно якої судом виділені в окреме провадження), перебуваючи на розі вул. Ак. Заболотного та Сем. Палія в м. Одесі, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_6 , який тримав в руках мобільний телефон марки «Redmi NOTE 7», який відповідно і визначили об`єктом свого злочинного умислу. Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА 2 підійшла до ОСОБА_6 зі спини та намагалась підпалити за допомогою запальнички волосся останнього, при цьому висловлювала на його адресу образи з приводу зовнішнього вигляду і намагалась декілька разів вирвати з його рук мобільний телефон, на що ОСОБА_6 здійснював супротив злочинними діям ОСОБИ 2 та став захищатися, у зв`язку із чим між останніми виникла сутичка. В цей час, ОСОБА_7 та ОСОБА 1, які стояли поруч та теж висказували на адресу потерпілого образи з приводу зовнішнього вигляду, підбігли до нього, при цьому ОСОБА_7 застосував відносно ОСОБА_6 фізичне насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, а саме наніс удару кулаком в область голови, від якого

потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА 1, продовжили наносити ОСОБА_6 численні удари в область голови та тулубу, внаслідок чого, скориставшись безпорадним станом потерпілого, ОСОБА_7 відкрито викрав у потерпілого мобільний телефон марки «Redmi NOTE 7», вартістю 5939грн., із сім-картою «Vodafon», яка матеріальної цінності не представляє, який передав ОСОБІ 1, а остання в свою чергу передала його ОСОБІ 2. Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА 1 та ОСОБА 2 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5939грн.
Крім того, повторно, 26.12.2019р., приблизно о 23год.00хв., ОСОБА 2 (матеріали відносно якої судом виділені в окреме провадження) вступивши в злочинну змову із ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_8 , майно якого визначили об`єктом свого злочинного умислу. Далі, ОСОБА 2 та ОСОБА_7 переслідуючи корисливий мотив та мету власної наживи, дочекавшись, коли ОСОБА_8 зайшов до під`їзду будинку, попрямували за ним, де ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, підійшов до потерпілого ззаду та застосував відносно ОСОБА_8 фізичне насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилось в нанесенні одного удару кулаком в область потиличної частини голови, від чого, потерпілий впав на підлогу. Скориставшись безпорадним станом потерпілого, ОСОБА_7 відкрито викрав у потерпілого грошові кошти в розмірі 4500гривень, а ОСОБА 2 в свою чергу відкрито викрала у ОСОБА_8 мобільний телефон «Honor 8х», вартістю 5499грн., із сім-карткою «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА 2 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 9999грн.
Крім того, повторно, 04.02.2020р., приблизно о 22год. 00хв., ОСОБА_7 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , в ході виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , визначив майно останнього об`єктом свого злочинного умислу. Далі, ОСОБА_7 переслідуючи корисливий мотив та мету власної наживи, дочекавшись, коли ОСОБА_9 відволікся, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до потерпілого, та застосував відносно нього фізичне насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилось в нанесенні декілька ударів дерев`яною битою в область голови останнього, від чого, потерпілий впав на підлогу, після чого, ОСОБА_7 скориставшись безпорадним станом потерпілого, відкрито викрав у ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Nokia 3.1 Plus», вартістю 3599грн., із сім-карткою «Лайфселл», яка матеріальної цінності не представляє. Після чого, ОСОБА_7 разом із викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3599грн.
В судовому засіданні, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину за пред`явленими та викладеними в обвинувальному акті обвинуваченнях, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини проваджень у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин проваджень, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують ОСОБА_7 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_7 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, офіційно не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, маючого тяжке захворювання (зі слів обвинуваченого), маючого постійне місце проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, офіційно не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, маючого тяжке захворювання (зі слів обвинуваченого), маючого постійне місце проживання, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочинів, приймаючи до уваги заяви потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які просять призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, та окрім того, приймаючи до уваги ті обставини, що до теперішнього часу, обвинувачений ОСОБА_7 не відшкодував завданих збитків, тим самим дії та бездіяльність обвинуваченого свідчать про його небажання виправити наслідки вчинених злочинів, відсутність осуду своєї поведінки, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ст.186 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди та моральних збитків підлягають задоволенню лише в частині відшкодування матеріальної шкоди, оскільки підтверджені документально та визнані обвинуваченим, в інший частині задоволенню не підлягають, оскільки фактично та документально нічим не обгрунтовані.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_7 залишити колишній - тримання під вартою. Строк відбуття покарання останньому рахувати з моменту затримання - з 26.08.2020р., зарахувати в строк відбуття покарання перебування ОСОБА_7 під вартою з 14.02.2020р. по 29.05.2020р.

Цивільний позов ОСОБА_9 в частині відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити в повному обсязі, в іншій частині - залишити без задоволення. Стягнути із ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 3599гривень.

Цивільний позов ОСОБА_8 в частині відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити в повному обсязі, в іншій частині - залишити без задоволення. Стягнути із Воронецького в інтересах ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 9999гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити в повному обсязі, в іншій частині - залишити без задоволення. Стягнути із Воронецького в інтересах ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 5939гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Головуючий суддя: ОСОБА_1