Справа № 450/5299/21 Провадження № 1-кс/450/37/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 05 листопада 2021 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000004 від 06.01.2021 року за ч. 1 ст. 191 КК України,

встановив:
10.01.2022 року представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою про скасування повідомлення про підозру від 05 листопада 2021 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000004 від 06.01.2021 року за ч. 1 ст. 191 КК України.
Скаргу мотивує тим, що слідчим слідчого відділення відділу поліції № 3 Львівського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеному до ЄРДР за № 0000004 від 06.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні « » листопада 2021 (органи досудового розслідування стверджують, що дата підозри - 05.11.2021 року) ОСОБА_5 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.
Покликається на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 05.11.2021 не відповідає вимогам статті 277 КПК України, а також, що фактичні обставини події не відповідають тим, що викладені у повідомленні про підозру ОСОБА_5 . Є два місця події - м. Вінниця та м. Славута, що свідчить, що правоохоронні органи при наявності закритих кримінальних проваджень, з порушенням місця підслідності повідомили про підозру. Окрім цього, про підозру повідомили особи не уповноважені здійснювати даного досудового розслідування, оскільки порушене місце підслідності. Таким чином, вважає, що вищенаведені дії органу досудового розслідування свідчать про необгрунтоване складання та неповідомлення про підозру.
В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги, з мотивів зазначених в ній, просив скасувати повідомлення про підозру від 05.11.2021 року ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000004 та зобов`язати уповноважену особу внести відомості щодо скасування повідомлення про підозру.
Прокурор не погоджуючись з доводами представника скаржника, в судовому засіданні наполягав на тому, що оголошена ОСОБА_5 підозра є законною, відповідає критерію «обґрунтованості» і як на час її оголошення, так і на даний час у органів досудового розслідування є достатньо доказів, які вказують на причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , тому підстав для її скасування немає.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, розглянувши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000004, слідчий суддя дійшов до такого висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 Головного Управління Національної поліції у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000004 від 06.01.2021 року стосовно ОСОБА_5 за частиною 1 статті 191 КК України.
05.11.2021 року стосовно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 191 КК України.
Особа набуває статусу підозрюваного з моменту повідомлення їй про підозру, в порядку, передбаченому главою 22 КПК України. Статусу обвинуваченого, за змістом статті 110 КПК України особа набуває з моменту завершення досудового розслідування та складання обвинувального акту.
Зокрема, частинами першою - третьою статті 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться також слідчий чи прокурор.
Відповідно до статті 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень..
Відповідно до ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
З огляду на це, логічним є висновок, що чинний КПК України насамперед вирізняє повідомлення про підозру як окремий письмовий процесуальний документ. При цьому положеннями ст. 278 КПК України окремо регулюється процедура вручення особі повідомлення про підозру.
Згідно із частиною першою статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Таким чином, системний аналіз указаних вище положень КПК України вказує на те, що поняття «повідомлення про підозру» розуміється у чинному КПК України саме як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього у чинному КПК законодавцем вжито інший термін «вручення повідомлення про підозру».
Згідно п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна умова, що розмір предмета злочину або завданої ним шкодив п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків).
Відповідно до ч. 1 ст. 216 КПК України слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.
Питання визначення органу, уповноваженого на здійснення досудового розслідування, здійснюється в межах повноважень прокурора, при цьому слідчий суддя діючи відповідно до положень ст. 206 КПК України, не наділений правом здійснювати перевірку законності таких дій прокурора.
Чинним КПК України на даний час не передбачено окремої процедури чи повноважень слідчого судді на стадії досудового розслідування щодо судового контролю за процедурою вручення повідомлення про підозру як окремого процесуального документу, однак передбачена можливість оскарження цього документу щодо його змісту, а також щодо належності особи, яка його складає, в контексті положень ст. 277 КПК України. Тому й аспекти підслідності у цьому випадку не мають впливу на безпосередній предмет скарги, хоча мають істотне значення для провадження в цілому.
В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч.1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст. 89 КПК України).
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру захисник вважає те, що повідомлення про підозру є необгрунтованим з огляду на відсутність доказів винуватості чи причетності ОСОБА_5 до злочину, який йому інкримінується в пред`явленій підозрі, тоді як питання винуватості підозрюваного чи ні наразі вирішуватися не може слідчим суддею, причетність ОСОБА_5 до такого злочину вбачається із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, зокрема: протоколів допитів свідків, директора ТзОВ «Храніпекс» - ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_5 , призначено почеркознавчу, товарознавчу експертизу, одночасний допит підозрюваного та свідка.
Слідчий суддя, враховуючи всі обставини даного провадження в їх сукупності приходить до висновку, що повідомлення про підозру від 05.11.2021 року за своїм змістом відповідає вимогам статті 277 КПК України, при врученні вказаних процесуальних документів слідчим були дотримані вимоги статті 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_5 був причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України.
З огляду на це, проблематика підслідності цього провадження і аспектів щодо процедури вручення особі повідомлення про підозру мають бути предметом дослідження судом при розгляді провадження по суті в контексті аналізу допустимості отриманих доказів, враховуючи, що одним з обов`язкових критеріїв такої допустимості є критерій здобуття доказу уповноваженою законом особою.
Зважаючи на наведене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
На підставі викладеного, керуючись статтями 303, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
постановив:
у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 05 листопада 2021 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000004 від 06.01.2021 року за ч. 1 ст. 191 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскарженою безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1