ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 657/1898/21
Номер провадження 11-кп/819/255/22 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000134 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Каланчацького районного суду Херсонської області від 12 січня 2022 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 12 січня 2022 року задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 12 березня 2022 року.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить судове рішення скасувати в частині продовження ОСОБА_9 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору в задоволенні клопотання та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат зазначив, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Натомість звертає увагу, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, не судимий, вважає, що жодних підстав для незаконного впливу на свідків чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином немає.

Вказує, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора залишив поза увагою, що ОСОБА_9 має зареєстроване місце проживання, характеризується позитивно, злочин вчинив вперше та визнає вину повністю.

Крім того судом не вирішено питання про можливість застосування відносно обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, зокрема застави.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, обвинуваченого, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000134 від 15 листопада 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

12 січня 2022 року в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки судовий розгляд триває та продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд першої інстанції, заслухав доводи сторін кримінального провадження, дослідив матеріали провадження та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Перевіривши оскаржуване судове рішення у відповідності із доводами апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_9 вказаного кримінального правопорушення було предметом перевірки під час досудового розслідування, та сторонами не оспорюється.

Що стосується питання існування ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, то як вірно зазначив суд першої інстанції ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків на даний час є реальними та не зменшилися.

Перевіряючи наведені висновки, суд апеляційної інстанції виходить із практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, суд апеляційної інстанції виходить із тяжкості інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та суворості передбаченого за нього КК України покарання позбавлення волі на строк до 15 років.

Крім того обвинувачений не одружений, не працевлаштований та не має міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставин, зокрема характеристики обвинуваченого та обставин кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не доведені, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки це спростовується встановленими судом першої інстанції обставинами та змістом матеріалів провадження.

Твердження адвоката про те, що ОСОБА_9 позитивно характеризується стороною захисту під час апеляційного перегляду не доведено.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений вчинив злочин вперше, визнає свою вину повністю та має зареєстроване місце проживання, суд апеляційної інстанції приймає до уваги. Поруч із цим, з огляду на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а також тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, зазначені обставини не є такими, що нівелюють встановлені судом першої інстанції ризики.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що судом не вирішувалося питання про застосування відносно ОСОБА_9 альтернативних запобіжних заходів, то зазначені обставини не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, судом зазначено про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Під час вивчення матеріалів провадження будь-яких фактів затягування судом розгляду кримінального провадження, так само як і порушення конституційних прав обвинуваченого на свободу та особисту недоторканість, як про те вказує апелянт, колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Каланчацького районного суду Херсонської області від 12 січня 2022 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4