ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/341/22 Справа № 175/3830/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року було продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14 січня 2022 року.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати, тому суд першої інстанції зробив висновок, що враховуючи вказані ризики у сукупності з обставинами та наслідками інкримінованого кримінального правопорушення, скоєного відносно особи похилого віку, не дозволяють застосувати до ОСОБА_6 альтернативні види запобіжних заходів, які не забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - особисте зобов`язання або домашній арешт.

Апеляційну скаргу обґрунтувала тим, що обвинувачений ОСОБА_6 вчасно та добровільно зявлявся в судові засідання, не зважаючи на те, що пересувався на інвалідному візку, окрім того періоду, коли знаходився на стаціонарному лікуванні, про що були надані довідки.

Захисник зазначає, що знаходячись на свободі, обвинувачений отримав паспорт громадянина України, який був у нього вкрадений, зареєструвався за місцем проживання.

Захисник наголошує, що провину ОСОБА_6 у законному порядку не встановлено, тому обвинувачений налаштований сприяти встановленню істини у справі.

Захисник звертає увагу, що прокурором було подано клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою при розгляді кримінального провадження в суді за №0000464, а в клопотанні прокурор вказала, що обирається запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженню за №000159, тобто у зовсім іншому кримінальному провадженні.

Апелянт зазначила, що суд першої інстанції в ухвалі не довів наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник наголошує, що стан здоров`я ОСОБА_6 значно погіршився, а також він постійно потребує сторонньої допомоги та медичного нагляду, що не може бути виконано в умовах ДУВП.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке є тяжким злочином, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочину, у якому він обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 , він може вдатись до спроб переховуватись від суду, що унеможливіть виконання вироку суду в разі визнання його винуватим, а також може незаконно впливати на свідків, з огляду на те, що розгляд вказаного кримінального провадження наразі не завершено,тому ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.

Колегія суддів також зазначає, що обвинувачений може вчинити інше правопорушення, оскільки відповідно до відомостей, викладених в клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, тобто, має схильність до вчинення злочинів, а тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_6 має місце реєстрації, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо стану здоровя обвинуваченого, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості щодо протипоказань перебування ОСОБА_6 в умовах ізоляції в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№ 4).

Щодо зауважень захисника стосовно неправильного зазначення номеру кримінального провадження, то колегія суддів зазначає, що вказана обставина хоч і має місце, однак не є суттєвою обставиною, яка тягне за собою зміну або скасування судового рішення.

Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановлені остаточного рішення по справі, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4