Справа № 333/67/22
Провадження № 1-кп/333/377/22
ВИРОК

Іменем України
16 лютого 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001630 від 23.11.2019 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, маючої середню освіту, не заміжньої, маючої на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,
- за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В:
23.11.2021 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_9 , з метою вчинення злочину, знаходилася біля будинку АДРЕСА_2 , де побачила літню жінку ОСОБА_10 , 1941 року народження.
Далі, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом обману, під вигаданим приводом перевірки електролічильника, проникла до квартири АДРЕСА_3 , в якій мешкає потерпіла ОСОБА_10 .
Впевнившись в тому, що в даній квартирі крім потерпілої ОСОБА_10 , нікого не має, ОСОБА_9 , перебуваючи у вищевказаній квартирі, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, знаходячись на кухні вищезазначеної квартири, відволікаючи увагу потерпілої розмовами, переконавшись у тому, що остання втратила пильність, що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаться ніким не поміченими, зайшла до кімнати та викрала грошові кошти у сумі 5 000 грн. 00 коп., купюрами по 500, 200, 100 та 50 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_11 .
Після чого, ОСОБА_9 , разом із викраденими грошовими коштами зникла з місця скоєння злочину, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на вищезазначену суму.
Дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, і суду пояснила, що 23.11.2021 року, приблизно о 13 год. 00 хв., знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , вона побачила літню жінку. Під вигаданим приводом вона потрапила до квартири останньої, де почувши від потерпілої про те, що вона погано бачить, скориставшись цією обставиною, зайшла до кімнати, та зі столу викрала гроші, в розмірі 5 000,00 грн., після чого залишила квартиру. Через деякий час вона була затримана співробітниками поліції, та при ній знаходилися викрадені у потерпілої гроші. Щиро розкаялася у вчиненому, запевнила про неприпустимість аналогічних дій у майбутньому.
В судове засідання потерпіла ОСОБА_11 не з`явилася, будучи своєчасно та належним чином сповіщеною судом про дату, час та місце розгляду кримінального провадження.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_9 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення та визнала свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з`ясувавши при цьому те, що обвинувачена правильно розуміє зміст пред`явленого їй обвинувачення та не заперечувала проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності її позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченій порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, стосуються проведених у кримінальному провадженні судових експертиз, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а її дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вік, особу обвинуваченої та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинуваченою ОСОБА_9 вчинене кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття у скоєному, про що свідчить поведінка обвинуваченої в суді.
Згідно зі ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , суд не вбачає.
Судом встановлено, що ОСОБА_9 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У рішенні «Бремер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою.
Враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_9 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої і для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим і достатнім обрати їй покарання у виді позбавлення волі, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.
При цьому, відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати ст. 75 КК України, оскільки застосування звільнення від покарання з випробуванням потребує врахування і оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація дискреційної функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_9 , її ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність понести покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд з урахуванням вимог ст. 75 КК України дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства і звільнення її від відбування призначеного покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачена в умовах здійснення контролю за її поведінкою довела своє виправлення, і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_9 , суд виходить з такого. Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2021 року відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який обраховувати з 18-50 год. 23.11.2021 року, з можливістю внесення застави у розмірі 43 780 гривень. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 звільнено з під-варти 26.11.2021 року після внесення застави у розмірі 43 780 гривень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи, яка згідно із довідкою складає 1 372 грн. 96 коп., судової трасологічної експертизи, яка згідно із довідкою складає 1 372 грн. 96 коп., на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, відповідно до якої суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням і визначити їй іспитовий строк 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки згідно зі ст. 76 КК України.
Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_9 час її знаходження під вартою з 23.11.2021 року по 26.11.2021 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити заставу.
Після набрання вироком законної сили повернути заставу у розмірі 43 780 (сорок три тисячі сімсот вісімдесят) гривень 00 копійок, внесену згідно з квитанцією від 26.11.2021 року, заставодавцю ОСОБА_13 .
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню № 0001630 для проведення судової трасологічної експертизи, в розмірі 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 коп., судової товарознавчої експертизи, в розмірі 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 коп., стягнути з ОСОБА_9 на користь держави.
Речові докази по справі:
-фрагмент аркушу паперу з рукописним текстом, що зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в останньому;
-жіночу сумку, чорного кольору, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області повернути ОСОБА_9 за належністю;
-2 сліди папілярних узорів рук, запаковані до спец пакету № 2702056 та дактокарту на ОСОБА_9 , запаковану до спец пакету № 2102057, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знищити.
-грошові кошти: 3 купюри номіналом 50 гривень, 2 купюри номіналом по 100 гривень, 1 купюра номіналом 500 гривень, 25 купюр номіналом по 200 гривень, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_10 залишити останній за належністю.
Скасувати арешт грошових коштів, вилучених 23.11.2021 року у ОСОБА_9 , під час її затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме: 3 купюри номіналом 50 гривень, 2 купюри номіналом по 100 гривень, 1 купюра номіналом 500 гривень, 25 купюр номіналом по 200 гривень, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2021 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1