ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000031 від 09.02.2018 року за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.04.2021 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Брусниця, Кіцманського району, Чернівецької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, працюючого помічником судді Господарського суду Чернівецької області, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 15.04.2021 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього злочину.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі в порядку ст. 100 КПК України.

ЄУНСС №725/3459/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_12
КП №11-кп/822/225/21 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 190 КК України

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 22.02.2018 року, на грошові кошти у розмірі 1050 доларів США та 560 Євро, службове посвідчення помічника Господарського суду Чернівецької області, видане на ім`я ОСОБА_8 , №926/039, в`язку з десятьма ключами та електронним ключем від домофону, мобільний телефон марки «Apple Iphone 6s» із сім-карткою оператора Вадафон скасовано.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому що він, будучи помічником судді Господарського суду Чернівецької області, діючи у порушення вимог ст.ст.19, 68 Конституції України, Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, затвердженого рішенням Ради суддів України №14 від 25.03.2011 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, із корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), 10.02.2018 року біля 16 год. 40 хв., перебуваючи неподалік будинку №7, що по вул. Богомольця м.Чернівці, маючи умисел на заволодіння чужим майном (грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 1400 доларів США) шляхом обману і зловживання довірою (шахрайство), отримав від ОСОБА_11 під приводом вирішення питання щодо закриття суддею районного суду м.Чернівці адміністративної справи відносно ОСОБА_13 та не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, частину вказаних грошових коштів у сумі 700 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на момент одержання становить 19182 грн. 90 коп.

Заздалегідь, маючи намір не виконувати зобов`язання щодо вирішення питання відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, заволодів зазначеними грошовими коштами, спричинивши ОСОБА_11 майнової шкои на вказану суму.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, спрямовану на заволодіння чужим майном (грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 1400 доларів США), шляхом обману і зловживання довірою (шахрайство), ОСОБА_8 16.02.2018 року біля 12 год. 34 хв., діючи з тих же мотивів та метою, перебуваючи на території місця для паркування автомобілів біля кафедрального собору Святого духа, що по вул.Кафедральній, 86 м.Чернівці, отримав від ОСОБА_11 під приводом вирішення питання щодо закриття суддею районного суду м.Чернівці адміністративної справи відносно ОСОБА_13 та не притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, частину вказаних грошових коштів у розмірі 500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на момент одержання становить 13379 грн. 90 коп.

Заздалегідь, маючи намір не виконувати зобов`язання щодо вирішення питання відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, заволодів зазначеними грошовими коштами, спричинивши ОСОБА_11 майнової шкоди на вказану суму.

Всього ОСОБА_8 заволодів коштами у сумі 1200 доларів США, завдавши ОСОБА_11 майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою шахрайство.

Виправдовуючи ОСОБА_8 в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України, суд у вироку зазначив, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не знайшла свого підтвердження та не доведена обвинуваченням.

Також зазначив, що показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , суд не покладає в основу даного вироку, у якості доказу винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки надані свідками показання не містять будь-яких об`єктивних даних щодо наявності в поведінці ОСОБА_8 дій, які б свідчили про намагання заволодіння останнім чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Крім того вказав, що покази свідка ОСОБА_19 спростовують обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні шахраських дій щодо ОСОБА_11 та підтверджують покази ОСОБА_8 про те, що останній мав намір допомогти потерпілому.

Суд зазначив також, що особистий обшук ОСОБА_8 був проведений 16.02.2018 року без наявності попередньо отриманого дозволу суду, слідчого судді на здійснення цієї процесуальної дії, без подальшого отримання від слідчого судді, суду дозволу на його проведення в порядку частини 3 статті 233 КПК України, що є істотним порушенням вимог КПК України та прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України. Крім того, особистий обшук ОСОБА_8 не зважаючи на його заяву про проведення процесуальних дій в присутності його адвоката, були проведені без захисника, що є порушенням ч.3 ст. 236 КПК України. У зв`язку із чим, враховуючи зазначені вимоги ст. 87 КПК України, протокол огляду від 16.02.2018 року та вилучені при проведенні даної слідчої дії речі і документи визнано судом недопустимими доказами.

Щодо доказу наданого стороною обвинуваченого, а саме протоколу обшуку автомобіля від 16.02.2018 року, то суд зазначив, що порушення, допущені під час фіксування перебігу обшуку та у процесі оформлення його матеріалів, у своїй сукупності ставлять під сумнів достовірність джерела походження його результатів, зокрема - предметів, вилучених під час його проведення. За таких обставин, протокол огляду від 17.02.2018 року, висновок експерта №2081 від 25.04.2018 року, висновок експерта №2084 від 06.06.2018 року, висновок експерта №2086 від 24.04.2018 року, було визнано судом недопустимими, оскільки отримані як похідні від недопустимих доказів.

Що стосується доказів наданих стороною обвинувачення, які були отримані в ході проведення негласних (розшукових) слідчих дій, то суд 1 інстанції визнав їх неналежними та недопустими доказами у розумінні статей 85-86 КПК України, оскільки, у відповідності до ст. 246 КПК України, негласні слідчі дії проводяться виключно у кримінальних провадженнях щодо тяжких та особливо тяжких злочинів, тоді як ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину.

До того ж, суд прийшов до висновку, що залучення ОСОБА_11 в якості потерпілого в кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 190 КК України, а також повідомлення про зміну обвинувачення ОСОБА_8 з ч. 3 ст. 369-3 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України та винесення обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 190 КК України відбулося після закінчення досудового розслідування, оскільки відповідно до вимог КПК України, досудове розслідування до 6 місяців продовжується за ухвалою слідчого судді, однак в матеріалах остання відсутня, а відновлення досудового розслідування після його завершення та відкриття матеріалів провадження для ознайомлення КПК України не передбачено.

Проаналізувавши всі обставини справи та докази, районний суд прийшов до висновку про відсутність трьох обов`язкових ознак об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, а саме: 1) відсутність обману ОСОБА_11 зі сторони обвинуваченого ОСОБА_8 ; 2) відсутність добровільності у діях ОСОБА_11 ; 3) відсутність потерпілого та свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, яке органом досудового розслідування інкримінується ОСОБА_8 .

Крім того, суд прийшов до висновку, що в даному випадку дії ОСОБА_11 були спрямовані на підбурювання до злочину і що дане кримінальне провадження не існувало б без дій потерпілого ОСОБА_11 , а тому дії потерпілого ОСОБА_11 суд вважав провокацією, яка порушує пункт 1 статті 6 Конвенції.

На вказаний вирок суду І інстанції прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_20 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок, ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що стороною обвинувачення було заявлено відвід головуючому судді по справі, однак на думку апелянта, судом було безпідставно відмовлено в його задоволенні.

Також зазначає, що суд виправдовуючи обвинуваченого, в основу рішення поклав лише показання самого обвинуваченого та показання свідка сторони захисту - ОСОБА_19 , який в порядку ст.290 КПК України не відкривався стороні обвинувачення.

Крім того вказує, що у вироку суд посилається на показання обвинуваченого, які він під час допиту в суді не давав. Посилається на те, що суд 1 інстанції безпідставно не взяв до уваги покази потерпілого, свідків по справі, матеріалів негласних слідчих дій.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

На апеляційну скаргу прокурора адвокатом ОСОБА_10 подано заперечення, в якому він просить залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора. В своєму запереченні сторона захисту висловлюється про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскарженого вироку та доводи прокурора викладені в його апеляційній скарзі, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини зазначені в ній, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, провівши судове слідство та судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

Законодавець передбачив у КПК відповідні правові інститути, зокрема: оскарження прийнятих рішень, їх скасування та зміну, що, у свою чергу, є гарантіями дотримання засади законності, оскільки дають змогу своєчасно виправити допущені порушення норм процесуального і матеріального права.

Порушення, які перешкоджають суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження і постановити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК, визнаються істотними та тягнуть за собою його зміну або скасування.

Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання.

Апеляційні доводи прокурора в частині наявності допущених судом істотних порушень КПК України при судовому розгляді, на думку колегії суддів, не позбавленні правових та фактичних підстав.

Так, районний суд в своєму рішенні вказав, що докази надані стороною обвинувачення, які були отримані в ході проведення негласних (розшукових) слідчих дій, не можуть бути визнані належними та допустимими у розумінні статей 85-86 КПК України, оскільки, у відповідності до ст. 246 КПК України, негласні слідчі дії проводяться виключно у кримінальних провадженнях щодо тяжких та особливо тяжких злочинів, тоді як ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України, не відноситься до тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Однак, колегія суддів, з таким висновком суду 1 інстанції не погоджується і вважає, що воно не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки відповідно до витягу з кримінального провадження №0000031 (а.п.1, 2, 43-44 Том 1), згідно якого службова особа, діючи з корисливих мотивів вимагає та має намір одержати для себе неправомірну вимогу від громадянина за сприяння в прийнятті компетентними органами позитивного рішення та не притягнення його до відповідальності; правова кваліфікація злочину при внесенні 09.02.2018 року заяви в ЄРДР - за ч.3 ст.369-2 КК України, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, а тому порушень кримінального процесуального закону при проведенні негласних слідчих (розшукових) дій, органом досудового слідства, не допущено.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 607/15414/17, який вказав, що докази, які отримані внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, являються допустимими, якщо на момент проведення НСРД існували достатні підстави для внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування щодо особи у вчиненні тяжкого злочину, незважаючи на те, що в процесі проведення досудового розслідування кваліфікацію було змінено на злочин невеликої тяжкості.

Таким чином, можна зробити висновок про те, що судом ухвалене невмотивоване рішення, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права ( ст. 411 КПК).

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на поспішне вирішення питання про невинуватість обвинуваченого, а тому вирок суду 1 інстанції підлягає скасуванню.

В той же час, положеннями кримінального процесуального закону закріплених у ст.ст.219, 294-295 КПК України, законодавець визначив строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і, серед іншого, закінчується направленням до суду обвинувального акта.

Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 283 КПК України, де передбачено обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження, звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Таким чином, згідно з ст.ст. 5, 110, 115, ч. 1 ст. 291 та ч. 2 ст. 283 КПК України, прокурор має право приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні виключно в межах процесуальних строків, зокрема, складати, затверджувати та направляти обвинувальний акт у кримінальному провадженні у межах строку досудового розслідування.

Згідно з ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Строк з дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Положеннями ст. 294 КПК України передбачено, що якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п`яти днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого статтею 219 цього Кодексу.

Строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до ст. 295-1 КПК України у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.

З аналізу вищевказаних законодавчих норм та враховуючи дані зазначені в обвинувальну акті, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000031 від 09.02.2018р. відносно ОСОБА_8 складено поза межами визначених процесуальних строків.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 09.02.2018р. до ЄРДР були внесені відомості за №0000031 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 17.02.2018 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України. (а.п.212-219, том 1).

Постановою першого заступника військового прокурора від 15.05.2018 року продовжено строк досудового розслідування до 4 місяців. (а.п.214-215, т.2)

11.06.2018 року обвинуваченому ОСОБА_8 та захиснику оголошено повідомлення про завершення досудового розслідування та повідомлення про виконання вимог ст. 290 КПК України, а також повідомлення про завершення досудового розслідування (а. п.108-111, т.4)

14.06.2018 року обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисниками підписано протокол ознайомлення із матеріалами справи (а.п. 113-114, 117-118, т.4).

Отже, станом на 14.06.2018 року захисники та обвинувачений завершили ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

23.06.2018 року прокурором ОСОБА_21 складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 КК України (а.п.1-20, т.5).

23.06.2018 року обвинуваченому ОСОБА_8 та його захиснику вручено копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження. (т.5, а.п.21, 22).

23.06.2018 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 КК України був направлений до Першотравневого районного суду м. Чернівці. (т.5, а.п. 23-25).

Як вже було зазначено вище, 11.06.2018 року обвинуваченому ОСОБА_8 та його захисникам було повідомлено про завершення досудового розслідування, а стороною захисту було реалізовано своє право на доступ до матеріалів досудового розслідування 14.06.2018 року.

Враховуючи положення ч.5 ст. 219 КПК України, ч.5 ст. 115 КПК України, строк з 11.06.2018 року по 14.06.2018 року не включався у строки досудового розслідування, передбачені ст. 219 КПК України, тобто обчислення процесуальних строків зупинилось.

Починаючи з 15.06.2018 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000031 від 09.02.2018р., не закінченого до 16.06.2018 року був відновлений та склав п`ять днів. Останнім днем досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні був 21.06.2018 року.

Отже, зважаючи на чітко визначені кримінальним процесуальним законом строк, 21.06.2018 року стороною обвинувачення мав бути складений обвинувальний акт, оскільки після повідомлення ОСОБА_8 про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України.

При цьому, в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт мав бути направлений до суду, оскільки саме з цією подією КПК України пов`язує закінчення строку досудового розслідування.

Не зважаючи на це обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 КК України був складений прокурором та направлений до суду лише 23.06.2018 року. Тобто обвинувальний акт був складений, затверджений та направлений до суду поза межами строку досудового розслідування. Водночас, строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженні не продовжувався у встановленому Законом порядку, що є порушенням норм кримінального процесуального закону під час складання обвинувального акту у ньому.

Оскільки обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, про що вказує ст. 110 ч. 4 КПК України, тож колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про те, що складення та затвердження обвинувального акту відбулось поза межами строку досудового розслідування, що є підставою для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвалах Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20.
Що стосується доводів прокурора про те, що обвинувальний акт не був складений поза межами строку досудового розслідування, оскільки сторона обвинувачення не отримала від сторони захисту доступу до своїх доказів, колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Так, Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №756/6018/20 висловив свою правову позицію щодо зупинення перебігу строку досудового розслідування у разі звернення прокурора із запитом про надання доказів стороною захисту. Зокрема, Верховний Суд наголосив, що формальна наявність у матеріалах кримінального провадження запиту прокурора, прийнятого в порядку ч.6 ст. 290 КПК, не зумовлює зупинення перебігу строку досудового розслідування у випадку відсутності доказів його направлення чи вручення стороні захисту.

Із матеріалів даного кримінального провадження убачається, що прокурор із запитом про надання доказів стороною захисту не звертався, будь які відомості про це в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.6 ст. 290 КПК сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Враховуючи вимоги даного процесуального закону, а також правову позицію ВС з цього приводу, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність у матеріалах кримінального провадження запиту прокурора, прийнятого в порядку ч.6 ст. 290 КПК, не зумовлює зупинення перебігу строку досудового розслідування.

Таким чином апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.04.2021 року - скасуванню, із закриттям кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 369, ч. 2 ст. 376, ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.04.2021 року відносно ОСОБА_8 про визнання невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та виправдання у зв`язку з відсутністю в його діях складу цього злочину скасувати.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000031 від 09.02.2018р. відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст.190 ч.1 КК України закрити на підставі п.10 ч.1 ст.284 КК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2