Справа № 344/2122/22
Провадження № 11-сс/4808/58/22
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 ,
за участю підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, обрати ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави.
Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що в клопотанні прокурором зазначено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується заявами та показами потерпілих, свідків, протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, протоколами про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновками експертиз та сукупністю інших доказів, проте в наданих до клопотання доказах відсутності будь-які заяви потерпілих, свідків та висновки експертиз. Зазначає, що при цьому, в поясненнях потерпілі не вказують прямо на причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів. Також, що в протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, які є ідентичними за змістом і порядком викладення слів у словосполучення, що свідчить про їх однотипність, формальність і необ`єктивність, потерпілий ОСОБА_9 , раніше судимий за ч. 2 ст. 185 КК України, та його дружина свідок ОСОБА_10 вказують на фотознімок і викладають ідентичні один одному свої пояснення щодо того, кого вони впізнали, по яких ознаках та що ця особа робила. Відносно протоколів проведення НСРД, вказує, що в них всюди зазначені інші фігуранти, а ОСОБА_7 тільки десь згадується як особа, яка не приймає активної участі. Пояснює, що ОСОБА_7 раніше не судимий і свідомо не входив до організованої групи, а будучи введеним в оману та по своїй доброті був несвідомо втягнутий в інкриміновані йому злочинні дії іншими фігурантами. Наголошує, що ОСОБА_7 будь-яких активних дій по відношенню до потерпілих не вчиняв, в тому числі і насильницьких. Зауважує, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази, які б підтверджували спричинення тілесних ушкоджень або погрозу їх спричинення потерпілим безпосередньо ОСОБА_7 , а також того, що вчинене ним вкрай негативно вплинуло на життя та здоров`я потерпілих, безпеку громадян та суспільство в цілому, викликало підвищений суспільний резонанс. Зазначає, що згідно з матеріалами потерпілі та свідки чітко вказують на інших фігурантів кримінального провадження, а за ОСОБА_7 , що він був поруч і чинив психологічний тиск своєю присутністю, на підтвердження чого також не додано жодного доказу.
Звертає увагу на обов`язковість доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Стверджує, що доказів на обґрунтування ризиків не надано.
Вказує, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, за професією моряк, але на даний час вимушено безробітний, так за його родом професії у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень у світі робота відсутня. Деякий час ОСОБА_7 підробляв різноробочим на будовах в Польщі та Чехії. На даний час ОСОБА_7 підробляє різноробочим на будовах в м. Івано-Франківськ. Посилання сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_7 має вкрай високий рівень матеріального забезпечення, не відповідає дійсності та нічим не підтверджено. На даний час ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом із своєю мамою ОСОБА_11 , яка є інвалідом 2 групи. Після смерті батька ОСОБА_7 здійснює належний догляд за мамою. Відповідно до довідки-характеристики Завійського старостинського округу № 5 від 10 лютого 2022 року ОСОБА_7 за час проживання проявив себе з позитивної сторони, як ввічливий, скромний, привітний, доброзичливий, трудолюбивий, як хороший та добрий господар, зауважень з боку виконкому сільської ради не отримував, скарг від сусідів на нього не поступало з сусідами живе в злагоді.

Вважає, що слідчий суддя мав право визначити розмір застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як у матеріалах клопотання відсутні докази, які б належно підтверджували вчинення ОСОБА_7 злочину із застосуванням насильства чи погрозою його застосування.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2022 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 08 квітня 2022 року включно.
Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що 09 лютого 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні передбачених ч. 4 ст. 189 КК України злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими.З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів. Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованих злочинів; незаконного впливу на свідків, потерпілих, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні з метою спотворення доказів стосовно фактичних обставин та уникнення відповідальності й покарання; перешкоджання таким чином кримінальному провадженню; вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_7 підтримує стосунки з лідерами злочинного середовища, у якому особисто самоутвердився, не працевлаштований, не має постійного джерела доходу та збагачувався за рахунок злочинної діяльності. Відтак, враховуючи зазначене, а також, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурором доведено, що в даному кримінальному провадженні, враховуючи конкретні його обставини та інкриміновану ОСОБА_7 участь у кримінальних правопорушеннях (за висновком органу досудового розслідування ОСОБА_7 був виконавцем злочинних дій), наслідки даних правопорушень, щодо підозрюваного неможливим є застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання тим ризикам, існування яких доведено в судовому засіданні. На думку слідчого судді, застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт, як про це клопотали підозрюваний та його захисник, не зможе в повній мірі запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам та не сприятиме на даному етапі досудового розслідування виконанню завдань кримінального провадження. Слідчий суддя вважає, що застосування психологічного та фізичного насильства, вчинення такого насильства одночасно кількома особами щодо одного підозрюваного (тобто у стані неспівмірності фізичної сили), є вкрай негативною формою зухвалості і прямою підставою не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави щодо підозрюваного. Відтак, враховуючи викладене, обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному, наслідки злочинів, вчинення таких дій із застосуванням психологічного та фізичного насильства, дійшов висновку не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд апеляційної скарги в порядку письмово провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе прийняти судове рішення за відсутності прокурора.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 просили задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим та погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000558 повідомлено про підозру від 09 лютого 2022 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України (а.п. 31-32), а саме в вимозі передачі чужого майна, з погрозою застосування насильства над потерпілим чи його близькими родичами (вимаганні), повторно, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, організованою групою, та вимозі передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим (вимаганні), повторно, організованою групою.

Санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Такі кримінальні правопорушення згідно з ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 від 02 листопада 2021 року (а.п. 5-7), протоколом за результати проведення оперативно-розшукового заходу - обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи від 23 жовтня 2021 року (а.п. 8-16), протоколами за результати проведення оперативно-розшукового заходу - візуального спостереження за особою від 23 жовтня 2021 року та 19 листопада 2021 року (а.п. 17-19), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18 листопада 2021 року (а.п. 20-21), протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18 листопада 2021 року (а.п. 22-23), протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 листопада 2021 року (а.п. 24-27), та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

Прокурор під час апеляційного розгляду також долучив протоколи обшуку від 09 лютого 2022 року, довідку СКОЗ ГУНП в Івано-Франківській області від 18 лютого 2022 року, світлокопії.

При цьому, суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.

Доводи сторони захисту відносно відсутності заяв потерпілих, свідків та висновків експертиз, прямої вказівки в доказах на ОСОБА_7 , ідентичності деяких пояснень, зазначеного, а також того, що потерпілий ОСОБА_9 раніше судимий за ч. 2 ст. 185 КК України, а свідок ОСОБА_10 його дружина, не є такими, що впливають на висновки про обґрунтованість пред`явленої йому підозри.

Щодо доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_7 свідомо не входив до організованої групи, а будучи введеним в оману та по своїй доброті був несвідомо втягнутий в інкриміновані йому злочинні дії іншими фігурантами, суд апеляційної інстанції зазначає, що слідчий суддя досліджує обставини злочинів лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочинів досудове розслідування триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати таким чином кримінальному провадженню; вчинити інші кримінальні правопорушення. Вони супроводжуються метою уникнення кримінальної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про події кримінальних правопорушень, поведінки підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

При цьому, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 підтримує стосунки з лідерами злочинного середовища, у якому особисто самоутвердився, а потерпілі у зазначеному провадженні, побоюючись застосування до них погроз, насилля та іншого протиправного впливу, вимушені були змінити своє місце проживання та переховуватись.
Перебуваючи на волі підозрюваний матиме реальну можливість спілкуватись з особами з злочинного середовища, спонукати потерпілих, свідків до надання неправдивих свідчень, іншим чином вводити в оману органи досудового розслідування та впливати на встановлення відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 : 1994 року народження; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимий; безробітний, за професією моряк; згідно з довідкою-характеристикою Завійського старостинського округу № 5 від 10 лютого 2022 року ОСОБА_7 за час проживання проявив себе з позитивної сторони, зауважень з боку виконкому сільської ради не отримував, скарг від сусідів на нього не поступало, ввічливий, скромний, привітний, доброзичливий, трудолюбивий, спиртними напоями не зловживає, хороший та добрий господар, з сусідами живе в злагоді, після смерті батька здійснює належний догляд за мамою; мама ОСОБА_11 є інвалідом третьої групи; відповідно до характеристики ГО «Спілка Волонтерів Прикарпаття» ОСОБА_7 з перших днів російської агресії в Криму та на сході України надавав волонтерську допомогу Збройним Силам України та загонам добровольців, місцевому населенню Донецької та Луганської області на лінії зіткнення, забезпечував необхідними матеріально-технічними засобами для якісного виконання бойових завдань в зоні АТО, має високе відчуття громадянського обов`язку, персональної відповідальності, є доброю та порядною людиною та справжнім патріотом України.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.
Сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_7 на даний час підробляє різноробочим на будовах в м. Івано-Франківськ, в той час будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не спростовано мотивів слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України, їх обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду за клопотанням сторони захисту досліджено документи на підтвердження доводів апеляційної скарги, однак, на думку суду апеляційної інстанції, відомості, які з них вбачаються, є недостатніми для висновку про можливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції враховує, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визначення застави у відповідному розмірі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначив розмір застави.

Сторона захисту наголошує, що безпосередньо ОСОБА_7 будь-яких активних дій по відношенню до потерпілих не вчиняв, в тому числі і насильницьких. В той час, згідно з повідомленням про підозру, останній підозрюється у вчиненні злочинів в складі організованої групи, яка характеризувалась, зокрема, озброєністю, агресивністю, жорстокістю, зухвалістю, тривалістю й стійкістю зв`язків, наявністю спільно погоджених планів вчинення злочинів, підпорядкованістю учасників організаторам, виконанням кожним з ним відведеної ролі. ОСОБА_7 з іншими членами організованої групи погрожували працівникам ТОВ «Рибгосп Бурштинський» застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, погрожували по телефону ОСОБА_13 застосуванням такого насильства. ОСОБА_14 і ОСОБА_7 застосували до ОСОБА_9 силу і відтягнули його у менш людне місце, автомобіль, де разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 демонстрували силу і погрожували його викраденням та застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, здійснювали психологічний тиск.
На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 181, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2022 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4