Справа № 192/1428/21
Провадження № 1-кп/192/45/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000328, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 вересня 2021 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрований в АДРЕСА_1 , має повну середню освіту, одружений, громадянин України, не військовозобов`язаний, раніше судимий:

- 06 червня 2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
- 17 лютого 2012 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 місяць за вироком від 06 червня 2011 року. Остаточно призначено покарання 2 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 24 січня 2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 місяць за вироком від 17 лютого 2012 року. Остаточно призначено покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі; Звільнений по відбуттю строку покарання 21 липня 2017 року.
- 14 листопада 2019 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст.186, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 був засуджений 14 листопада 2019 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст.186, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, знаходячись в місцях позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, та в період відбуття покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21) Міністерства юстиції здійснив нове кримінальне правопорушення.

Так, 06 листопада 2020 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області за допущене 02 листопада 2020 року порушення режиму утримання ОСОБА_3 був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), строком на один місяць. Після звільнення з ПКТ своєї поведінки не змінив та знову порушував режим утримання.

02 вересня 2021 року приблизно 10 години 40 хвилин в приміщенні відділення СПС №5 «Солонянська виправна колонія (№21)», розташованої за адресою: с. Аполлонівка, Військове містечко, буд. 37, Солонянського району Дніпропетровської області, в.о. начальника установи ОСОБА_6 , який являється представником адміністрації «Солонянська виправна колонія (№21)» засудженому ОСОБА_3 в присутності інших працівників колонії було оголошено, що згідно графіка двохгодинного відпрацювання на благоустрій відділення СПС №5, з яким ОСОБА_3 було ознайомлено 31 серпня 2021 року, у відповідності до ч. 5 ст. 118 КВК України, він зобов`язаний в порядку черги приступити до прибирання коридору відділення СПС №5. Для цього засудженому був наданий увесь необхідний господарський інвентар: відро з водою кімнатної температури, віник, швабра, савок, ганчірка та гумові рукавички (нові), після чого був вказаний обсяг роботи, а саме: вологе прибирання коридору відділення СПС №5, на що засуджений ОСОБА_3 , маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, відповів категоричною відмовою. Після цього в.о. начальника установи ОСОБА_6 вдруге звернувся до ОСОБА_3 з вимогою приступити до прибирання коридору відділення СПС №5, на що засуджений публічно, в присутності працівників колонії повторно відповів категоричною відмовою.

Засудженому ОСОБА_3 в.о. начальника установи ОСОБА_6 були роз`яснені положення кримінального законодавства, викладені в ст. 391 КК України, та він був попереджений про кримінальну відповідальність по вказаній статті за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань, після чого в.о. начальника установи ОСОБА_6 втретє звернувся з вимогою до засудженого приступити до прибирання коридору відділення СПС №5, на що засуджений знову відповів категоричною відмовою.

Далі засуджений ОСОБА_3 був доставлений в медичну частину «Солонянська виправна колонія (№21)» для медичного обстеження, де був обстежений черговим лікарем ОСОБА_7 , яким виданий медичний висновок, що ОСОБА_3 практично здоровий та може виконувати прибирання приміщень.

По прибутті у чергову частину «Солонянська виправна колонія (№21)», в.о. начальника установи ОСОБА_6 ще кілька разів звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до прибирання коридору відділення СПС №5, на що останній відповідав категоричною відмовою, хоча міг та зобов`язаний був виконати законні вимоги представника адміністрації установи виконання покарань, у відповідності з ч. 3 ст. 107 КВК України.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання, була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчиненого ним злочину.

В судовому засіданні пояснив, що він дійсно 02 вересня 2021 року відкрито в присутності декількох представників установи відбування покарання відмовився від виконання вимог адміністрації щодо прибирання коридору відділення СПС № 5 Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України, оскільки в цей час його знімали на відеокамеру, що принижувало його гідність.

Враховуючи те, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю. Він діяв з прямим умислом. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті обставини, які пом`якшують покарання - не зазначені, а прокурор в дебатах зазначив про наявність щирого каяття. В той же час зазначена обставина, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного вважає, що в даній справі відсутня така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює вчинене, бажає виправити ситуацію, що склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання. Однак, суд не встановив усіх цих ознак та вважає, що така обставина, яка пом`якшує покарання - відсутня.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є рецидив злочинів, оскільки судом було встановлено, що обвинувачений вчинив даний злочин в період відбуття покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року.
При призначенні покарання згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який є раніше судимим та вчинив новий злочин в період відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року, за місцем відбування покарання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69?,75 КК України відсутні.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 391 КК України з урахуванням особи обвинуваченого, як такого що злісно порушує режим відбування покарання, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також для попередження вчинення нових злочинів.
Оскільки ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року, за яким невідбута частина покарання становить 1 рік 5 місяців 23 дні, тому призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків в порядку передбаченому ч. 1 ст. 71 КК України, суд вважає, що до покарання призначеного за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вказаним вироком у вигляді 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався. Переведення ОСОБА_3 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для можливості його конвоювання до Солонянського районного суду Дніпропетровської області для участі в судовому засіданні до закінчення розгляду кримінального провадження №0000328, куди він прибув 04 листопада 2021 року (а.с.32) до розгляду даного кримінального провадження не є попереднім ув`язненням.

Тому строк покарання обвинуваченому слід визначити з дня ухвалення даного вироку.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 3 місяці.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 рокуу вигляді 6 місяців позбавлення волі до покарання за цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 9 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 26 січня 2022 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Головуючий: суддя ОСОБА_1