Справа № 159/1506/20 Провадження №11-кп/802/878/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:продовження строку тримання під вартою. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0001840 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
В ході розгляду судом кримінального провадження №0001840 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1, 13 ч.2 ст.115 КК України, прокурор ОСОБА_6 подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на строк 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2021 року клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 03 лютого 2022 року без визначення розміру застави.
Також ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність на даний час ризиків, визначених ст. 177 КПК України, беручи до уваги дані про особу неповнолітнього ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів та кримінального проступку, тому з метою запобігання можливості переховуватись від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, які хоча і допитано в суді, та вчинення інших кримінальних правопорушень.

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено не можливості застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу. Вказує, що на даний час ризики, які передбачені ст.177 КПК України відсутні. Також зазначає, що обвинувачений на момент вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються був неповнолітнім, в силу свого віку він до кінця не розуміє суть всієї справи, хворіє, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, раніше не притягувався до будь якої відповідальності. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу та просили застосувати щодо ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу і просила ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно із вимогами ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1, 13 ч.2 ст.115 КК України, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З клопотання убачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, а метою наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії проступку та особливо тяжких, апеляційний суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, які були наведені в ході розгляду провадження, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить захисник.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування оскаржуваної ухвали і постановлення нової ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала оскарження не підлягає.

Головуючий

Судді: