УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вахрушеве Луганської обл., громадянки України, з вищою освітою, не працевлаштованої, яка має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у кримінальному провадженні № 0000053, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 27.01.2021, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, щоОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, без установленого законом дозволу всупереч вимогам ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», якою передбачено, що до повноважень поліції належить здійснення контролю за дотриманням фізичними і юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, інших предметів, на які поширюється дозвільна система внутрішніх справ, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» № 576 від 12.10.1992, якою встановлено особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку і використання спеціально визначених предметів, що розповсюджується, серед іншого, на вибухові пристрої, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також вибухових пристроїв, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, маючи на меті незаконне придбання, зберігання та збут бойових припасів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в період часу з 02.01.2021 по 23.02.2021, перебуваючи в приміщенні квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , привласнила бойові припаси, які зберігалися в приміщенні вказаної квартири та належали її померлому чоловіку ОСОБА_7 , та в подальшому зберігала їх за місцем свого проживання, у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, органом досудового розслідування встановлено, що реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_6 , 23.02.2021, приблизно о 19 год. 30 хв., знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно збула ОСОБА_8 , який діяв під контролем за вчиненням злочину, 100 пістолетних патронів калібру 9*21, 40 гвинтівочних патронів .300 Whisper калібру 7.62*35 та 1 гвинтівочний патрон .300 WIN MAG калібру 7.62*67 за 1000 доларів США.

23.02.2021, в період часу з 20 год. 27 хв. до 20 год. 40 хв., під час проведення огляду в кабінеті № 2А приміщення відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві, що по вул. Електриків, 25-Ж у м. Києві, ОСОБА_8 видав 100 пістолетних патронів калібру 9*21, 40 гвинтівочних патронів .300 Whisper калібру 7.62*35 та 1 патрон .300 WIN MAG калібру 7.62*67, що є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї і які останній придбав у ОСОБА_6 .

Крім того, 24.02.2021, в період часу з 08 год. 03 хв. до 16 год. 41хв., під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , виявлено та вилучено 900 пістолетних патронів калібру 9*21, 1400 гвинтівочних патронів .300 Whisper калібру 7.62*35, 204 гвинтівочних патронів .300 WIN MAG калібру 7.62*67, які незаконно зберігала ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС № СУ-19/111-21/9323-БЛ від 02.03.2021, 100 пістолетних патронів калібру 9*21, 40 гвинтівочних патронів .300 Whisper калібру 7.62*35 та 1 гвинтівочний патрон .300 WIN MAG калібру 7.62*67 вилучені під огляду в кабінеті № 2А приміщення відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у м. Києві, по вул. Електриків, 25-Ж у м. Києві, які надав для огляду ОСОБА_8 , та які 23.02.2021 ОСОБА_8 збула ОСОБА_6 , а також 900 пістолетних патронів калібру 9*21, 1400 гвинтівочних патронів .300 Whisper калібру 7.62*35, 204 гвинтівочних патронів .300 WIN MAG калібру 7.62*6, вилучених під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 у АДРЕСА_2 , належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї.

Так, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Вахрушеве Луганської області, громадянка України, яка має вищу освіту, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_6 викликалася слідчим для явки 02.03.2021 на 16 год. 00 хв. та 10.03.2021 на 10 год. 00 хв. шляхом вручення їй особисто повісток 24.02.2021 під відеозапис, але в призначений час ОСОБА_6 до слідчого не з`явилася, причини неявки не повідомила.

05.03.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у спосіб передбачений Кримінальним процесуальним кодексом для вручення повідомлень.

Повідомлення про підозру надсилалися ОСОБА_6 за її місцем проживання за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та до житлово-експлуатаційній організації за місцем її проживання.

Підозрювана ОСОБА_6 викликалася для явки до слідчого на 10 год. 00 хв. 15.03.2021 та на 10 год. 00 хв. 17.03.2021 шляхом надіслання повісток поштою ОСОБА_6 , а також шляхом вручення житлово-експлуатаційній організації за її місцем проживання, але ОСОБА_6 у визначені дні до слідчого не з`явилася.

Під час перевірки місць проживання останньої, встановлено що вона відсутня за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Крім того, встановлено що ОСОБА_6 27.02.2021 виїхали за межі України авіарейсом Київ-Ларнака (Республіка Кіпр), у зв`язку з чим 17.03.2021 підозрювану ОСОБА_6 оголошено в розшук, про що винесено відповідну постанову, а досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

23.03.2021 підозрювану ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук, про що винесено відповідну постанову та зупинено досудове розслідування.

20.04.2021 ухвалою Київського апеляційного суду надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Здійснення розшуку та міжнародного розшуку підозрюваної ОСОБА_6 доручено УКР ГУНП у м. Києві.

На даний час місце перебування ОСОБА_6 не відоме та проведеними заходами встановити її теперішнє місце проживання чи перебування органу досудового розслідування не виявилося за можливе.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки на її думку воно є не законним та обставини даного кримінального провадження вказують на цивільно-правовий характер вказаних дій.

Відповідно до ч. 6 ст.193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі оголошеної у міжнародний розшук підозрюваної ОСОБА_6 .

Заслухавши доводи прокурора та захисника, дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати обрання запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення(рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання щодо особи запобіжного заходу.

Так, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 , та причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Крім того, оцінка обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри була перевірена Київським апеляційним судом в ухвалі від 20.04.2021 у справі № 761/10561/21.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй злочину, правильність кваліфікації її дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваної, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 могла вчинити інкриміновані їй правопорушення.

З огляду на зазначене та враховуючи матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях підозрюваної ОСОБА_6 ознак інкримінованого їй злочину.

Водночас, при розгляді клопотання та вирішенні питання про доцільність обрання тримання під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій обрання запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Так, аналізуючи зазначені слідчим та прокурором ризики, слідчий суддя враховує, що ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнано можливість переховування від органу досудового слідства, а також незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної ОСОБА_6 переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги, що інкриміноване ОСОБА_6 діяння відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає виключно позбавлення волі строком від 3 до 7 років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом її винною сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування останньої від органу досудового розслідування та суду.

Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Також що стосується ризику втечі підозрюваного, то Європейський суд з прав людини вказує, що він не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня «Панченко проти Росії». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».

Слідчим суддею також враховано, що ОСОБА_6 покинула межі території України, має паспорт громадянина Кіпру, а також постановою слідчого від 23.03.2021 оголошена у міжнародний розшук.

Крім того, на переконання слідчого судді не виглядає випадковим той факт, що підозрювана ОСОБА_6 виїхала за кордон відразу після проведення обшуку в її квартирі.

Вирішуючи питання про наявність ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя бере до уваги те, що у кримінальному провадженні не встановлено та допитано всіх свідків, а відтак ОСОБА_6 з метою зміни ними своїх показів може здійснити відповідні дії.

Таким чином, слідчий суддя вважає доведеними наявність заявлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Слідчим суддею також враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, вагомість доказів щодо її можливої причетності до вчинення тяжкого кримінального правопорушення, покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, характер вчиненого злочину, а саме, продажу товарів, які заборонені у вільному обігу зброї, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тих обставин, що суду не надано даних на підтвердження таких достатніх стримуючих факторів, які б переважали встановлений високий ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість здійснення нею впливу на свідків, а тому, враховуючи викладене у слідчого судді відсутні підстави вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею враховано також вік підозрюваної, дані про сімейні та соціальні зв`язки і спосіб життя, а також слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, спрямований на незаконний продаж товарів заборонених у вільному обігу, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, будь-яких даних на підтвердження поганого стану здоров`я або існування інших обставин, що виключали би можливість тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчому судді не надано.
Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що вищевстановлені обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000053, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.

Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження ОСОБА_6 має бути доставленою до слідчого судді для розгляду за її участі питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваною, її захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1