Провадження №: 1-кп/755/220/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" серпня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні клопотання власників арештованого майна - потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування арешту та повернення майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004084 від 21 червня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и в :
власники арештованого майна - потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із клопотаннями про скасування арешту майна, а саме ювелірних прикрас, грошових коштів та парфумів.

Клопотання мотивовані тим, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004084 від 21 червня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, завершилось, а тому відпала потреба у подальшому арешті вказаного майна.

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 клопотання підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення вказаного клопотання у частині скасування арештованого майна, але не заперечував щодо повернення майна, яке не визнане речовим доказом та на який арешт не накладався. Проте додав, що на даній стадії він позбавлений права долучити документи щодо того, яке майно визнано речовими доказами та на яке, відповідно, накладався арешт.

Захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання з тієї підстави, що речові докази ще не долучались у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав свого захисника.

Вивчивши клопотаннята вислухавши учасників провадження, суд дійшов такого висновку.

Як вбачається із клопотань потерпілих, ухвалою слідчої судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року задоволено клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке належить потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме ювелірні прикраси, грошові кошти та парфуми.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У ч. 3 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Статтею 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Слід зазначити, що при розгляді клопотання поданого в порядку ст. 174 КПК України суд не надає оцінки дотримання вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Дане кримінальне провадження розглядається за фактомтаємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб,а тому грошові кошти, ювелірні прикраси та парфуми цілком відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ст. 22 КПК України).

З норми ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Суд, враховуючи обґрунтованість зазначених у клопотаннях власників арештованого майна - потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підстав для скасування арешту, підкреслює, що арешт майна, власниками якого є потерпілі, накладено з метою збереження речових доказів.

Крім того, на цей час свідки у даному кримінальному проваджені не допитані, письмові та речові докази, передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період, не досліджені, що свідчить про передчасність вказаного клопотання.
Враховуючи вище зазначені обставини в сукупності, суд вважає, що арешт грошових коштів, ювелірних прикрас та парфумів у даному кримінальному провадженні накладений обґрунтовано та потреба у ньому не відпала, а тому у задоволенні клопотань власників арештованого майна - потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування арешту та повернення майна слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 26, 170-174, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
у задоволенні клопотання власників арештованого майна - потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування арешту та повернення майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004084 від 21 червня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 16 год 30 хв 01 вересня 2021 року.
Суддя: ОСОБА_1