УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000066, -
ВСТАНОВИВ:

до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного у кримінальному провадженні №0000066 від 15.07.2020 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.367 та ч.2 ст.367 КК України.
У своєму клопотанні пзаявник зазначає, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2021 у справі №760/26565/21 було накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , яке на думку суду, належало йому на праві власності, зокрема на: квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до змісту вказаної ухвали, арешт було накладено на майно підозрюваного ОСОБА_6 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Разом з тим, слідчим суддею не було враховано, що зазначене вище майно не є власністю ОСОБА_6 , а належить на праві приватної власності лише ОСОБА_5 , оскільки було набуте нею у дар - на підставі договору дарування квартири від 24.04.2015 року.
Водночас, як зазначає заявник, ОСОБА_5 не є стороною даного кримінального провадження, а в ухвалі слідчого судді про накладення арешту відсутні будь-які докази, які б свідчили, що майно, яке належить їй на праві приватної власності, може підлягати конфіскації.
Крім того, як зазначає заявник, по кримінальному провадженню №0000066 від 15.07.2020 - ОСОБА_5 не є підозрюваною, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Таким чином, на думку представника заявника, за відсутності належних на те правових підстав слідчим суддею було накладено арешт на майно, яке перебуває у приватній власності третьої особи, тим самим грубо порушивши її права.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.
Вирішуючи питання про скасування арешту, слідчий суддя виходить із такого.
Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З огляду на те, що представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, у своєму клопотанні як на підставу скасування арешту майна не посилається на відсутність потреби у подальшому його застосуванні і зазначає лише про необґрунтованість накладення арешту, то з огляду на принцип диспозитивності, слідчий суддя має встановити наявність або відсутність лише тієї підстави для скасування арешту, про яку зазначає заявник.
Таким чином, для вирішення питання про скасування арешту, слідчому судді на даному етапі належить встановити, чи було доведено заявником, що арешт на майно ОСОБА_6 було накладено необґрунтовано.
Дослідивши та проаналізувавши доводи викладені у клопотанні, а також додані до нього документи, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , слідчим суддею встановлено таке.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2021 у справі №760/26565/21 було накладено арешт майно підозрюваного ОСОБА_6 , яке на думку суду, належало йому на праві власності, зокрема на: квартиру АДРЕСА_1 .
Зі змісту зазначеної ухвали вбачається, що арешт на вказане майно було накладено на підставі п.3 ч.2 ст.170 КПК України, а саме - з метою забезпечення подальшої конфіскації майна як виду покарання за кримінальні правопорушення, у вчинені яких підозрюється ОСОБА_6 . У зв`язку з цим, слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва було встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якої передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, а тому у разі доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, суд повинен буде призначити йому покарання у вигляді конфіскації майна. З огляду на це, слідчий суддя, керуючись ч. 5 ст. 170 та ч. 2 ст. 173 КПК України, встановивши, що підозра у вчинені інкримінованого ОСОБА_7 є обґрунтованою, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на його майно з метою забезпечення подальшої конфіскації майна як виду покарання, передбаченого за інкримінований йому злочин.
Водночас, відповідно до положень ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт майна, який накладається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, може бути застосований лише до майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Вказане означає, що застосування арешту майна на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України є неможливим щодо майна третьої особи.
З огляду на це, слідчий суддя при накладені арешту за вказаною підставою має з`ясувати, чи дійсно майно, про арешт якого просить сторона обвинувачення, належить підозрюваному.
Зі змісту ухвали про накладення арешту вбачається, що розгляд відповідного клопотання відбувався без виклику власників майна та їх представників, а тому останні не мали можливості висловити свою думку з приводу порушеного в клопотанні прокурора питання.
Водночас, слідчим суддею було встановлено, що відомості до ЄРДР за №0000066 внесено 15.07.2020 року.
24.04.2015 року укладено договір дарування, за яким громадянин ОСОБА_6 передав у власність, а громадяка ОСОБА_5 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м.
Таким чином, вбачається, що станом на момент укладення договору дарування спірного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, були відсутні жодні обмеження щодо об`єкту. Таким чином, правочин було вчинено згідно до вимог Цивільного кодексу України, а ОСОБА_5 є законним набувачем зазначеного майна. За таких обставин, з огляду на ч. 5 ст. 170 КПК України, воно не могло бути арештоване як таке, що належить підозрюваному.
Водночас вказані обставини не були досліджені слідчим суддею під час розгляду клопотання про накладення арешту і не були враховані при постановлені відповідної ухвали, з огляду на що арешт підлягає скасуванню.
Таким чином, у ході судового розгляду було підтверджено, що квартира АДРЕСА_1 , на яку було накладено арешт ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2021 у справі №760/26565/21, не належить підозрюваному ОСОБА_6 , а тому не може бути арештоване на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.
У зв`язку з цим, слідчий суддя погоджується із доводами заявника і приходить до висновку про необхідність задоволення його клопотання про скасування арешту, накладеного на майно ОСОБА_5 .
Керуючись статтями 170, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання, задовольнити.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2021 (справа №760/26565/21) на належне майно ОСОБА_5 майно, а саме: квартири АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1