Справа № 742/5021/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/37/22
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в письмовому провадженні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 січня 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6

та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а саме, до 02 березня 2022 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та з урахуванням тяжкості скоєного злочину, наявності ризиків, а саме, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, він зможе незаконно впливати на потерпілого чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_5 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та винести нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , або визначити йому заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, які забезпечать його належну процесуальну поведінку. На думку сторони захисту, слідчим суддею не було обґрунтовано наявність встановлених ризиків. Вказує, що ОСОБА_6 ніяким чином не переховувався від органів досудового слідства, його було затримано за місцем його проживання, жодних дій зі сторони ОСОБА_6 вплинути на потерпілого слідчим чи прокурором не надано, а навпаки, він не заперечував своєї причетності до скоєного, сприяв слідству та розкриттю злочину, не висував будь-яких захисних версій, окрім того, що він діяв в межах необхідної оборони та перевищив її. Звертає увагу, що оскільки ОСОБА_6 було затримано 31.12.2021 року о 07 год. 00 хв., то строк тримання під вартою має бути визначений до 07 год. 00 хв. 01.03.2022 року, а не до 02.03.2022 року, як зазначено в ухвалі слідчого судді.

В засідання апеляційного суду учасники провадження не з`явились. Підозрюваний ОСОБА_6 з проханням про його доставку не звертався. Тому колегія суддів розглянула цю справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення. Таке рішення обґрунтовує наступним чином.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Мета застосування запобіжних заходів передбачена ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З положення ст. 178 КПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у постанові 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний також оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, репутацію підозрюваного, наявність судимостей, спосіб життя, поведінку під час провадження у справі; дослідити відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове слідство в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001336 від 31.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 31 грудня 2021 року о 07 год. 00 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 31 грудня 2021 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України.

Колегія суддів знаходить, що слідчим суддею встановлено наявність ризиків того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а отже, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя цілком вірно з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу дійшов до висновку про необхідність застосування до нього саме такого запобіжного заходу. При цьому, в повній мірі були дотримані вимоги ст.178 та ст. 194 КПК України, врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а саме у вчиненні тяжкого злочину згідно ст. 12 КК України, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, він офіційно не працевлаштований, не одружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків, а тому, розуміючи, наскільки сувора міра покарання може бути до нього застосована, зможе покинути місто або країну, можливість впливати на потерпілого та свідків, оскільки особисто з ними знайомий, а також може вчинити інший злочин, оскільки схильний до спонтанної агресії.

Окрім цього, слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував і те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в даному випадку є найбільш доцільним, а інші запобіжні заходи, з урахуванням вище вказаних підстав, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та уникнути ризиків, вказаних у ст.177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. А така підозра, як уже зазначалося вище, є достатньо обґрунтованою.

За таких обставин, у слідчого судді не було підстав вважати, що застосування більш м`яких, ніж взяття під варту, запобіжних заходів може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому обраний запобіжний захід є обґрунтованим і з ним погоджується апеляційний суд.

На основі аналізу зібраних матеріалів, судом зроблено обґрунтований висновок, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а підозра у скоєнні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 місцевий суд врахував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З іншого боку, стороною захисту в апеляційній скарзі не надано жодних переконливих доводів щодо обґрунтування своєї позиції і не представлено суду гарантій належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування і судового розгляду.

В сукупності із вищезазначеними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, суд врахував дані, що характеризують особу підозрюваного, ті обставини, якими обґрунтовує свою апеляційну скаргу її автор, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 ..

Слідчий суддя, приймаючи рішення, виходив з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого, і доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого. Зазначене спростовує твердження захисника про недоведеність прокурором заявлених у клопотанні ризиків.

Обираючи ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою судом розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів, проте, з урахуванням того, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпечності, тому слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав твердити про неправомірність застосування саме такого запобіжного заходу.

За таких обставин, у слідчого судді не було підстав вважати, що застосування більш м`яких, ніж взяття під варту, запобіжних заходів може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому обраний запобіжний захід є обґрунтованим і з ним погоджується апеляційний суд.

Що стосується прохання апеляційної скарги адвоката про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, то вони не заслуговують на увагу, адже жодних обґрунтованих доводів щодо можливості в даному випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, і це цілком буде гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, вказано не було, як не було обґрунтовано і в судовому засіданні апеляційного суду. Апеляційному суду стороною захисту не надано ніяких підтверджень того, що власники житла, в якому останній час проживав підозрюваний, не заперечують проти знаходження його там під час домашнього арешту. Будь-яких процесуальних порушень при розгляді судом клопотання також встановлено не було.

Разом з тим, є слушними доводи сторони захисту щодо визначення слідчим суддею строку тримання під вартою. Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України було затримано 31.12.2021 року о 07 год. 00 хв., тому строк тримання під вартою має бути визначений до 07 год. 00 хв. 01.03.2022 року, а не до 02.03.2022 року, як зазначено в ухвалі слідчого судді.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407,419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 січня 2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 змінити. Встановити граничний строк тримання під вартою ОСОБА_6 за даною ухвалою до 1 березня 2022 р.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4