Справа № 199/7676/21
УХВАЛА
04.11.2021 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000710 відносно ОСОБА_3 за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, з угодою про визнання винуватості,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, з угодою про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про направлення обвинувального акта відносно ОСОБА_3 до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності. Дане клопотання мотивовано тим, що кримінальне провадження №0000710 у відношенні ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 149 КК України виділено з кримінального провадження № 0000655 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 149 КК України, у відношенні якого обвинувальний акт за аналогічним обвинуваченням надходив до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська, проте ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.10.2021 встановлено, що матеріали кримінального провадження № 0000655 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 149 КК України не підсудні Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпропетровська, а тому вказані матеріали направлені до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська для здійснення судового розгляду.
Захисник та обвинувачена підтримали думку прокурора.
Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 149 КК України, вважає, що даний обвинувальний акт не підсудний Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпропетровська, а тому підлягає направленню до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 4) ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акта для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 32 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Згідно вимог п. 1) ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Як зазначено в змісті обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а саме: вербуванні, переміщенні людини (потерпілої ОСОБА_7 ), вчиненні з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану, за попередньою змовою з ОСОБА_6 .
Об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення складається з двох діянь: вербування потерпілої з метою експлуатації та переміщення потерпілої з метою експлуатації.
Згідно обвинувального акта, вербування потерпілої проявилося у:
- пропозиції потерпілій роботи за кордоном (місце та точний час не встановлені); фотографування потерпілої у спідній білизні на Воронцовському пляжі по пр. Мануйлівському Амур-Нижньодніпровського району в місті Дніпрі 01.08.2020; СМС-спілкування та особисті зустрічі з потерпілою в період з травня 2020 року по 15.10.2020 з умовлянням та переконанням доцільності та вигідності роботи за кордоном (місце не вказане), після чого потерпіла погодилася на роботу за кордоном.
При цьому, переміщення потерпілої проявилося у наданні 07.10.2020 коштів для оплати проїзду автобусом сполученням «Дніпро-Бориспіль» та авіаквитків на рейси «Київ-Стамбул» і «Стамбул-Еркан», супровід потерпілої на автобусі до міста Бориспіль 14.10.2020 та контроль вильоту потерпілої до республіки Кіпр 15.10.2020 з аеропорту «Бориспіль».
Таким чином, інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення (згідно формулювання обвинувального акта) не може бути визнано таким, що вчинено на території Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпра, оскільки за формулюванням обвинувачення на території Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпра було вчинене лише одне з діянь з вербування потерпілої, при якому вербування не було розпочате та не було завершене, після якого вчинялися інші діяння об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, з завершення вербування та переміщення потерпілої.
Оскільки місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження за приписами ч. 1 ст. 32 КПК України здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Досудове розслідування кримінального провадження здійснювалося та було завершене СУ ГУНП в Дніпропетровській області, яке знаходиться в межах територіальною юрисдикції Індустріального районного суду міста Дніпропетровська (місто Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 40).
За таких обставин суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000710 відносно ОСОБА_3 за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, з угодою про визнання винуватості, не підсудний Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпропетровська, оскільки був спрямований до суду всупереч правил територіальної підсудності, що у відповідності до п. 1) ч. 1 ст. 34 КПК України є підставою для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду.
Крім того, слід зазначити і про те, що відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_3 вчинила дії, передбачені ч. 2 ст. 149 КК України, за попередньою змовою з ОСОБА_6 .
Кримінальне провадження № 0000710 у відношенні ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 149 КК України виділено з кримінального провадження № 0000655 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 149 КК України, у відношенні якого обвинувальний акт за аналогічним обвинуваченням надходив до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська, проте ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12.10.2021 встановлено, що матеріали кримінального провадження № 0000655 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 149 КК України не підсудні Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпропетровська, а тому вказані матеріали направлені до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська для здійснення судового розгляду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, вимоги ч. 1 ст. 32, п. 1) ч. 1 ст. 34 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 149 КК України повинен бути направлений до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності.

Керуючись п. 1) ч. 1 ст. 34, п. 4) ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000710 відносно ОСОБА_3 за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, з угодою про визнання винуватості, направити до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності.
Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1