08.11.2021 Справа № 756/2338/19
Унікальний № 756/2338/19
Провадження № 1-кп/756/360/21
В И Р О К
Іменем України

08 листопада 2021 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві об`єднане кримінальне провадження за обвинувальними актами № 0000742 від 31.01.2019 року, № 0003531 від 12.05.2019 року, № 0009335 від 21.12.2019 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 05.01.1996 року Мінським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 229-6 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді 1 року позбавлення волі,

- 17.03.1997 року Радянським районним судом м. Києва ч. 2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

- 18.03.2002 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі,

- 13.09.2010 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 рік 7 місяців позбавлення волі,

- 12.05.2011 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 роки 6 місяців позбавлення волі,

- 19.11.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

- 16.05.2015 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 27.07.2018 з Бучанської виправної колонії Київської області по відбуттю строку покарання,

який після зміни обвинувачення в судді 05.11.2021 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

малолітньої потерпілої ОСОБА_16 ,

законного представника малолітньої потерпілої - ОСОБА_17 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 31.01.2019 приблизно о 09 год. 30 хв. знаходячись на зупинці громадського транспорту «Завод ЖБК», що за адресою Київ. вул. Лугова, 12, зайшов до маршрутного таксі № 180, яке рухалось з масиву «Виноградар» в бік масиву «Троєщина». В цей час та в цьому ж місці у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, з метою власного збагачення за рахунок привласнення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в той же час та в тому ж місці ОСОБА_6 впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_18 , таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу витягнув правою рукою з кишені жіночої сумки ОСОБА_18 , яку вона тримала в руці, мобільний телефон марки «Xiomi» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , IMЕI 2: НОМЕР_2 , вартістю 4250 грн. 00 коп. та заховав до себе в кишеню, після чого на зупинці громадського транспорту, що за адресою: м. Київ, вул. М.Малиновського, 5 він вийшов з салону маршрутного таксі № 180, з вказаним викраденим майном, тим самим залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши потерпілій ОСОБА_19 майнову шкоду на загальну суму 4250 грн. 00 коп.

Крім того, 11.05.2019 приблизно о 16 год. 05 хв. ОСОБА_6 перебував за адресою: м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, 4-А у своїх справах, де в цей час побачив малолітню ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в задній кишені джинсів якої виднівся мобільний телефон марки «Xiaomi Ml А2», у зв`язку з чим у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, що належить малолітній ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме мобільного телефону марки «Xiaomi MI А2».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 того ж дня в той же час впритул зі спини підійшов до малолітньої ОСОБА_16 та впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, повторно таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення вийняв з задньої кишені джинсів малолітньої ОСОБА_16 мобільний телефон марки «Xiaomi МІ А2» вартістю 3000 гривень, що належав останній.

Продовжуючи вчиняти дії, спрямовані на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 почав віддалятись від потерпілої та від місця вчинення злочину, однак, неподалік ОСОБА_6 було зупинено перехожими громадянами, що завадило йому свої злочинні дії довести до кінця. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_6 міг спричинити малолітній потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду у розмірі 3000 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 21.12.2019 приблизно о 12 год. 00 хв., зайшов до салону автобуса № 99, що стояв на зупинці громадського транспорту «вул. Майорова» за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 8, що у напрямку станції метро «Мінська». Проїхавши до зупинки «вул. Сім`ї Кульженків», що за адресою: м. Київ, вул. Полярна. 10-Г, ОСОБА_6 побачив раніше йому незнайому ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якої в правій кишені знаходився її мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J7» вартістю 8 999 гривень в чохлі «Samsung J730 ТPU» вартістю 179 грн. та з захисним склом вартістю 189 грн. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 того ж дня та в той же час, підійшов до ОСОБА_20 та витягнув з її правої кишені мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J7» вартістю 8 999 гривень в чохлі «Samsung J730 ТPU» вартістю 179 грн. та з захисним склом вартістю 189 грн.

Продовжуючи вчиняти протиправні дії, спрямовані па повторне таємне викраде чужого майна, ОСОБА_6 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, з метою власного збагачення, тримаючи при собі вказаний мобільний телефон в чохлі та з захисним склом, заховав його до лівої кишені своєї куртки, в яку був одягнений, та вийшов із салону автобуса № 99 і направився у інший бік вулиці, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим чужим майном.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_20 майнову шкоду на загальну суму 9367 гривень.

Допитаний в судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (після зміни обвинувачення в суді 05.11.2021) визнав у повному обсязі та повністю підтвердив обставини, вказані вище щодо часу, місця, мети, способу вчинення ним крадіжок чужого майна повторно 31.01.2019 та 21.12.2019, а також замаху на крадіжку чужого майна, повторно, який мав місце 11.05.2019, щодо виду, кількості та вартості чужого майна, а саме мобільних телефонів, які він у двох потерпілих жіночої статі викрав, а у малолітньої потерпілої намагався викрасти, проте довести злочинний умисел до кінця йому перешкодили перехожі. Обвинувачений показав, що все викрадене ним чуже майно згодом в ході досудового слідства було повернуто потерпілим. ОСОБА_6 шкодує про вчинене, обіцяє в подальшому не вчиняти правопорушень, стверджуючи, що він зробив для себе належні висновки, просить його суворо не карати.

Будучи допитаною в суді у якості обвинуваченої неповнолітня ОСОБА_16 у присутності її законного представника ОСОБА_17 показала, що вона не бачила хто саме дістав з її кишені належний їй мобільний телефон. Потерпіла зазначила, що після того, як вона виявила відсутність свого мобільного телефону до неї підійшли перехожі та запропонувавши допомогу. В той же момент увагу перехожих привернув ОСОБА_6 , оскільки він швидко віддалявся від неї та від людей, які зупинилися поруч з нею. Однак, як тільки коли перехожі покликали ОСОБА_6 , він зразу ж зупинився, не намагаючись зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, та не продовжував свої злочинні дії відкрито з метою подальшого відкритого заволодіння її майном. На місці зупинки обвинуваченого ОСОБА_6 було виявлено її мобільний телефон, який потім в ході досудового слідства їй було повернуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст тих обставин, які він не оспорює, чи є добровільною та істинною його позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорювалися.

Допитавши обвинуваченого, потерпілу ОСОБА_16 , суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена та його дії щодо замаху на крадіжку чужого майна, належного вказаній малолітній особі, який мав місце 11.05.2019 року, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які мали місце 31.01.2019 та 21.12.2019, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинені кримінальні правопорушення, у відповідності зі ст.ст. 65-68 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, причини, через які окремий злочин відносно малолітньої потерпілої не було доведено до кінця.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст.185 КК України, відносяться до нетяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої особи.

Обвинувачений ОСОБА_6 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак з 10.12.1995 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія» з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів; синдром залежності. ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий до позбавлення волі, в тому числі і за умисні злочини проти власності, востаннє звільнився з місць позбавлення волі 27.07.2018 по відбуттю строку покарання. Обвинувачений не одружений, не має утриманців, не працевлаштований, має постійне місце проживання в м. Києві, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до досудової доповіді пробаційної служби ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення є високим. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. На думку органу пробації застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання за вчинене суд вважає за необхідне спочатку призначити йому покарання за кожен злочин окремо у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, після чого в порядку ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Суд при цьому враховує систематичність посягань на чуже майно та небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення.

При цьому відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_6 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення у даному об`єднаному кримінальному провадженні у період з 31.01.2019 по 01.02.2019, а також у період з 21.12.2019 по 08.09.2021 у відповідному співвідношенні. Наразі ОСОБА_6 перебуває під домашнім арештом.

Прокурори клопочуть про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою, враховуючи ризики повторного вчинення ним кримінальних правопорушень та з метою забезпечення виконання вироку.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.

Судові витрати відсутні. Цивільні позови не заявлялися. Майно потерпілих, на яке ОСОБА_6 були вчинені злочинні посягання, їм було повернуто.

Питання про долю речових доказів судом не вирішується відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання його попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні у період з 31 січня по 01 лютого 2019 року та у період з 21 грудня 2019 року по 08 вересня 2021 року у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 08 листопада 2021 року.

До набрання вироком законної сили та з метою забезпечення виконання цього вироку застосований щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту змінити на запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту з зали суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, з момент у вручення йому копії вироку у той же строк.

Суддя ОСОБА_1