ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1736/20 Провадження 1-і/636/6/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2022 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000039 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коробочкине Чугуївського району Харківської області, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України,
в с т а н о в и в:
21.01.2022 прокурором до суду подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на шістдесят днів з посиланням на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків по зазначеному кримінальному провадженню.
Відповідно до Закону України від 13.04.2020 «Про внесення зміни до пункту 20-5розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Оскільки на території України встановлено карантин, головуючий у справі суддя ОСОБА_8 перебуває на лікарняному, беручи до уваги, що строк запобіжного заходу, обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, спливає 05 лютого 2022 року, подане прокурором клопотання підлягає розгляду даним складом суду.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та вказувала, що на теперішній час існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, крім цього обвинувачений може незаконно впливати на свідків у провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому прокурор навела змістовне обґрунтування неможливості застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора категорично заперечував, подав до суду письмове клопотання про зміну стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на іншу, не пов`язану з позбавленням волі, та можливістю працювати у денний час доби.
В обґрунтування своєї позиції захисник посилався на неналежне обґрунтування прокурором факту існування передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України ризиків, просив суд врахувати існування у його підзахисного стійких соціальних зав`язків у місці постійного мешкання, його сімейний стан, факт його належної поведінки в умовах СІЗО, тощо.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника та просив змінити стосовно нього запобіжні заходи з тримання під вартою на домашній арешт. Наполягав на тому, що не має наміру переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у провадженні.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.
Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не засуджений, обвинувачується, в тому числі, у вчиненні тяжкого корисливого злочину, в зв`язку із чим суд погоджується із твердженням сторони обвинувачення про те, що перебуваючи на волі, обвинувачений може спробувати переховуватись від суду, вчиняти нові злочини або продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків у провадженні, оскільки має інформацію про їх місце проживання, і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити вчинення ним злочинів в подальшому. Але, на думку суду, навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочинів в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого. Тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України які продовжують існувати та не зменьшились на теперішній час, суд на підставі наданих матеріалів кримінального провадження оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; його майновий стан, наявність певних соціальних зв`язків.
Враховуючи практику Європейського суду, суд приходить до наступного, вищевказаний суд у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного періоду.
Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З урахуванням наведених обставин, а також того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів тяжкого корисливого злочину, суд вважає, що на момент розгляду клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків у провадженні та вчиненні інших злочинів, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки на теперішній час ризики, передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.
Крім того, наявність ризиків, які зазначає прокурор у своєму клопотанні, була предметом дослідження під час обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, як в період досудового розслідування так і під час судового розгляду, що відображено у відповідних ухвалах суду.
Судом також враховується, що стороною захисту на теперішній час не надано до суду переконливих доказів того, що наведені в ухвалі слідчого судді від 23.03.2020 та в ухвалах суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, ризики суттєво зменшились або перестали існувати.
З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.
Керуючись главою 18, ст. ст. 369-372, 392 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, тобто по 21 березня 2022 року, включно.
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.
Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1