Справа № 727/9562/18
Провадження № 1-кп/727/54/22
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі

головуючого, судді ОСОБА_1

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

сторін кримінального судового провадження:

прокурора: ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження за №0001451 від 08.06.2013 року відносно: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сторожинець Чернівецької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, інваліда 2 групи, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого; раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_10 , наприкінці серпня 2013 року, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на заволодіння квартирою, розташованою за адресою - АДРЕСА_2 , шляхом обману, вступив у попередню злочинну змову із невстановленими слідством особами, з метою реалізації своєї злочинної змови, будучи впевненими в тому, що квартира по АДРЕСА_2 належить потерпілому ОСОБА_11 , який зловживав спиртними напоями та вів асоціальний спосіб життя, двоє невстановлених слідством осіб, що перебували із ОСОБА_10 у попередній змові, спрямованій на заволодіння майном ОСОБА_11 ; реалізуючи свої злочинні наміри, в період часу з 13 год. до 18 год. 06.09.2013, ОСОБА_10 , з метою підроблення довіреності від імені ОСОБА_11 та отримання таким чином права на розпорядження майном, разом з невстановленою слідством особою, діючи за попередньою змовою між собою, прибули в приміщення нотаріальної контори приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу ОСОБА_12 , розташованої в АДРЕСА_3 . Будучи в приміщенні нотаріальної контори, ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа, видаючи останнього за ОСОБА_11 , надали приватному нотаріусу ОСОБА_12 в якості посвідчення особи, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , та замовили виготовлення довіреності від імені ОСОБА_11 , якою він уповноважив ОСОБА_10 розпоряджатися, в тому числі продати, квартиру під номером АДРЕСА_4 . Після чого приватний нотаріус Сторожинецького районного нотаріального округу ОСОБА_12 , виготовила та роздрукувала на спеціальному бланку нотаріальних документів серії ВТК 537584 Довіреність від імені ОСОБА_11 , якою останній уповноважив ОСОБА_10 , розпоряджатись, в тому числі продати за ціну та на умовах на його розсуд квартиру під номером АДРЕСА_4 . Для цього надав також право представляти його інтереси в органах місцевих рад та інших органах, організаціях та установах по питаннях пов`язаних з продажем квартири, випискою з місця реєстрації, отримання грошей за квартиру та інших діях. Будучи достовірно обізнаним в тому, що ОСОБА_11 зазначених повноважень йому не надавав, та на продаж квартири не уповноважував, ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа діючи за попередньою змовою між собою, виконали підпис від імені ОСОБА_11 в Довіреності виготовленій на спеціальному бланку серії ВТК 537584, в нотаріальному примірнику даної довіреності, та в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Сторожинецького нотаріального округу ОСОБА_12 біля реєстрового запису № 2296 від 06.09.2013, тим самим підробивши вказану довіреність, отримавши можливість таким чином розпоряджатись квартирою де проживав ОСОБА_11 та у подальшому, ОСОБА_10 не знаючи про те, що фактичним власником квартири АДРЕСА_4 є рідна сестра ОСОБА_11 - ОСОБА_13 згідно договору дарування квартири від 20.09.2006, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу ОСОБА_14 реєстровий номер 4108, оскільки відомості про вказаний правочин не був внесений до Державного Реєстру речових прав нерухоме майно, в період з 06 по 16.09.2013, використовуючи підроблену нотаріальну довіреність від 06.09.2013, отримав дублікат договору купівлі- продажу квартири від 05.11.2003 про придання ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_5 та 16.09.2013 виписав його з місяця реєстрації за вказаною адресою. Надалі, ОСОБА_10 , в період часу з 13.00 год. до 16.00 год. 16.09.2013, використовуючи завідомо підроблену довіреність від імені ОСОБА_11 від 06.09.2013, достовірно знаючи, що на вказані дії ОСОБА_11 його не уповноважував, в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу ОСОБА_12 , розташованої в АДРЕСА_3 уклав договір купівлі продажу квартири від 16.09.2013 року, згідно з яким він, діючи в інтересах ОСОБА_11 продав гр. ОСОБА_15 квартиру АДРЕСА_4 , вартість якої згідно з висновком експерта №18034 від 29.03.2018 на той час складала 181 521 грн., тим самим завдавши рідній сестрі ОСОБА_11 - ОСОБА_13 , фактичній власниці квартири згідно з договором дарування квартири від 20.09.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу ОСОБА_14 реєстровий номер 4108, матеріальної шкоди у великих розмірах на суму 181 521 грн.

Під час судового розгляду провадження по суті, прокурором змінено обвинувачення, а судом забезпечено дотримання вимог статей 22,23,26 КПК України щодо змагальності сторін, диспозитивності, дослідженні доказів, наданих сторонами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 надав в порядку вимог ст. 351 КПК України покази про те, що після переоформлення квартири АДРЕСА_4 , власником на свого племінника ОСОБА_15 , тобто після 16.09.2013р. він потрапив до квартири АДРЕСА_4 , однак предметів те речей, зазначених в обвинувальному акті, в цій квартирі не було. Пояснив, що він не мав умислу та жодного наміру заволодіти речами потерпілого ОСОБА_11 (його одягом, предметами побутової техніки, посудом та іншими речами). Пояснив, що до моменту переоформлення квартири АДРЕСА_4 , до 16.09.2013р., він у цій квартирі АДРЕСА_6 не був, які там були речі і предмети йому відомо не було. Не заперечував в наданих суду показах, що від імені ОСОБА_11 в нотаріуса він оформив довіреність, підписану від імені ОСОБА_11 та ні підставі цієї довіреності вибрав копію документів на вказану квартиру, при цьому він не знав, що ОСОБА_11 не являється власником квартири, а нею була ОСОБА_16 його сестра. Вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 190 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та просив застосувати ст. 75 КК України, врахувати при призначенні покарання його вкрай незадовільний стан здоров`я, те, що він є інвалідом 2 групи, також і те, що квартира АДРЕСА_4 по суті повернута потерпілим.

В основу обвинувачення ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, стороною обвинувачення покладено в якості доказів показання потерпілих, свідків, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні.

Будучи допитаними під присягою в залі суду, потерпіла ОСОБА_13 та відповідно потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні надали покази про те, що після заволодіння ОСОБА_10 квартирою АДРЕСА_4 , їм невідомо хто, коли і при яких обставинах виніс речі з квартири і вони не можуть точно стверджувати що це був ОСОБА_10 . Потерпілий ОСОБА_11 також пояснив, що не пам`ятає як і при яких обставинах в нього зник паспорт; він своєї згоди ОСОБА_10 на оформлення довіреності не надавав і ніяку довіреність не підписував. Потерпіла ОСОБА_13 , в засіданні, при житті пояснила, що саме вона, а не її брат ОСОБА_11 була власником вказаної вище квартири, згідно договору дарування. Квартира була оцінена на суму більше 187 тисяч грн.; коли вона дізналася про продаж квартири своєї і прийшла до неї в квартирі був зроблений ремонт і невідомі їй люди пояснили що купили квартиру у ОСОБА_18 , після чого вона з братом звернулися до поліції. ОСОБА_11 пояснив, що квартиру повернуто. Не заперечував щодо зміненого прокурором в суді обвинувачення відносно ОСОБА_10 .

В судовому засіданні встановлено і дане підтверджується документально, що ОСОБА_13 після дачі показів в суді, померла (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 25.06.2021 року, актовий запис 1814).

Свідок ОСОБА_19 під присягою в суді надала показання про те, що з 1996 року працює нотаріусом в м Сторожинець. Точно якого числа не пам`ятала, у 2013 році, до неї прийшли ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з документами щоб посвідчити довіреність на продаж нерухомості - квартиру АДРЕСА_7 . Зазначила в показах, що ОСОБА_10 проживає в м. Сторожинці. Знала мати обвинуваченого, його мати було депутатом. ОСОБА_11 не знала, тільки по документах і зовні людина яка приходила з ОСОБА_10 і потерпілий в залі суду ОСОБА_20 схожі дуже. Вона підпис звіряла по паспорту; перевіряла паспорт як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_11 і по паспорту на її думку останній був схожий. Зазначила в показах, що після першого приходу, в друге ОСОБА_21 прийшов у вересні місяці 2013 року та в той же день було оформлено відчуження наведеної вище квартири, однак при перевірці документів не було правовстановлюючого документу на житло, однак вона оформила договір та після цього вона ОСОБА_21 не бачила. І в другий раз ОСОБА_21 приїздив з ОСОБА_22 .

На запитання прокурора пояснила, що ніяких тілесних ушкоджень на ОСОБА_22 не було, його особу перевіряла по паспорту, в якому була його фотографія. Документи на квартиру були оформлена на сестру ОСОБА_22 ОСОБА_23 ОСОБА_22 надав згоду на оформлення довіреності на ОСОБА_21 . Через деякий період, коли вже була оформлена оцінка квартири, ОСОБА_21 оформив відчуження квартири на ім.»я Багрія.

Аналогічні показання були надані під присягою в судовому засіданні свідками ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

Будучи приведеною до присяги, свідок ОСОБА_26 суду надала покази про те, що вона з чоловіком ОСОБА_27 розведені з 2014р., але фактично перестали проживати з весни 2013 року. ОСОБА_28 таксував, час від часу приходив до неї. Спілкувалися вони по телефону, у ОСОБА_29 було два телефони та багато різни карток. Пояснила, що ні обвинуваченого, ні потерпілих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 не знає. Зазначила, що схожого на потерпілого чоловіка бачила в таксі ОСОБА_30 .

Свідок ОСОБА_28 під присягою надав показання про те, що він познайомився влітку 2013 році коли працював на таксі. В один з днів він стояв біля ресторану «Ренессанс» чекав замовлення. До нього підійшли двоє чоловіків, один представився на ім`я ОСОБА_31 іншого звали ОСОБА_32 . Разом поїхали до ринку по АДРЕСА_8 звідки відвіз їх на АДРЕСА_7 . Тоді він дав ОСОБА_33 . Зазначив в показах, що з ОСОБА_34 познайомився не неприємних обставинах. Він у 2012 році він продавав авто, не одразу продав і тоді він надав свій номер телефону. Пояснив, що придбав автомобіль, який через деякий час поламався і ОСОБА_21 йому відмовився компенсувати гроші за автомобіль, деталі якого були не нові і він з обвинуваченим тоді ще посварився. Показав, що по спаві йому більше нічого не відомо.

Приведений до присяги, свідок ОСОБА_35 суду надав покази про те, що оцінюю нерухомість в м. Сторожинець Чернівецької області та знайомий з 2000 року знайомий з ОСОБА_10 , так як він колись працював в бюро технічної інвентаризації м. Сторожинець Чернівецької області, а ОСОБА_10 займався реєлторською діяльністю; зустрічалися по роботі. Пояснив, що у 2013р. його ОСОБА_21 попросив здійснити оцінку квартири по АДРЕСА_7 . ОСОБА_10 приніс усі необхідні документи на квартиру, він фактично не виїзджав; замовлення зробив по документах і по фото. Пояснити, хто заплатив йому за замовлення не пам`ятає. Зазначив в показах, що довіреність у ОСОБА_21 була від імені ОСОБА_11 , а до нього обвинувачений приходив із особою на ім`я ОСОБА_36 , власником квартири.

Свідок Чецетан С суду під присягою пояснив, що знайомий з ОСОБА_10 . Біля 6-7 роки назад, він на прохання ОСОБА_10 робив ремонт в квартирі АДРЕСА_7 . Пояснив, що десь у 2013 році він приїхав на квартиру АДРЕСА_4 разом з ОСОБА_10 . Квартиру відчиняв ключем ОСОБА_10 , передав йому один примірник ключів. Зазначив в показах, що він подивився об`єкт роботи і зробив в тій квартирі косметичний ремонт, приблизно за 10 днів та здав квартиру ОСОБА_10 йому і повернув ключі від квартири. Зазначив в показах, що за період проведення ним ремонту, в квартиру АДРЕСА_4 приходило двоє людей, подивилися що робиться в квартирі і сказали що вони колишні власники, поліцію ніхто не викликав.

Під присягою свідок ОСОБА_37 надав показання про те, що у ОСОБА_36 він придбав квартиру АДРЕСА_4 по оголошенню.

Дану квартиру йому показували реєлтори. Ціна за якою пропонувалася до продажу квартира йому підходила. Купівля - продаж квартири АДРЕСА_4 відбувалася в приватного нотаріуса ОСОБА_38 . Пояснив, що він бачив усі документи на квартиру; був продавець ОСОБА_39 , були ще два чоловіка коли оформлялася купівля продаж квартири. ОСОБА_10 він бачив. Його дружина була присутня при оформленні договору. Зазначив в показах, що за кілька днів після оформлення договору купівлі продажу квартири він прийшов до свого помешкання, однак, в нього знаходилися люди потерпілий ОСОБА_11 і ще один чоловік. ОСОБА_11 сказав, що квартира належить його сестрі ОСОБА_40 по договору дарування, показав договір. Виник конфлікт, було викликано працівників поліції. Згодом він дізнався, що шахрайським шляхом було придбано квартиру і йому перепродано ОСОБА_41 за 17.000 доларів.

У суду немає підстав не довіряти показанням, як потерпілих так і вищенаведених свідків, оскільки вони, відповідно усі при наданні безпосередньо в залі суду показів, були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, приведені до присяги.

В підтвердження факту вчинення обвинуваченим ОСОБА_21 інкримінованого діяння, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, сторона обвинувачення обгрунтувала безпосередньо дослідженими судом, наступними доказами:

В томі І: а.с.1-4 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0001451 від 07.11.2013;

а.с.59 - протокол прийняття заяви про злочин від 23.09.2013р. ОСОБА_11 який повідомив про те, що в період часу з 08.09.2013р. невідома особа самовільно винесла його особисті речі з приміщення квартири АДРЕСА_5 ;

а.с.62 - заява ОСОБА_11 від 26.09.2013р. про те, що 06.09.2013р. біля 20 год. 30 хв. біля під`їзду №2 по АДРЕСА_2 двоє невідомих осіб нанесли йому тілесні ушкодження, після чого забрали документи: паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення та ключ від квартири;

а.с.70, 71 - рапорт слідчого Шевченківського РВ від 03.10.2013р. про те, що до чергової частини Шевченківського РВ надійшов виклик від ОСОБА_13 , 1963 року народження про те, що невідомі ламаються в двері. Виїздом слідчої - оперативної групи встановлено, що в двері ламається ОСОБА_10 , 1972 року народження, який пояснив, що він являється власником квартири, яку він придбав;

а.с.73-78 - копії правовстановлюючих документів щодо права власності на квартиру АДРЕСА_5 (договір дарування квартири від 20.09.2006р. від власника ОСОБА_11 своїй сестрі ОСОБА_13 (а.с.73); витяг з Державного реєстру речових прав від 16.09.2013р. час 14:33 відповідно до якого власником квартири є ОСОБА_15 (а.с.74); договір купівлі-продажу квартири від 16.09.2013р. відповідно до якого ОСОБА_10 діючи в інтересах ОСОБА_11 згідно довіреності від 06.09.2013р. продав квартиру ОСОБА_15 (а.с.75); довіреність від 02.10.2013р. видана нотаріусом ОСОБА_42 від ОСОБА_15 на ОСОБА_10 (а.с.76); довіреність від 06.09.2013р. видана нотаріусом ОСОБА_12 від ОСОБА_11 на ОСОБА_10 (а.с.77); довіреність на фірмовому бланку від 06.09.2013р. видана нотаріусом ОСОБА_12 від ОСОБА_11 на ОСОБА_10 (а.с.78);

а.с.80 - зразки підписів ОСОБА_11 ;

а.с.81 - зведення Шевченківського РВ від 28.09.2013р. відповідно до якого, 28.09.2013р. о 15 год. 30 хв. надійшло повідомлення, що по АДРЕСА_2 невідомий ламає двері.

Виїздом слідчої - оперативної групи встановлено, що міліцію викликала ОСОБА_40 , 1963 року народження, проживає АДРЕСА_9 , яка пояснила, що в її двері стукає невідомий. Було встановлено, що у двері стукає ОСОБА_43 , 1981 р.н., проживає АДРЕСА_10 , який хотів забрати свій інструмент, так як напередодні проводив ремонт у квартирі.

а.с.82 - довідка з інформаційної бази Шевченківського РВ на ОСОБА_10 ;

а.с.83 - заява ОСОБА_13 від 15.10.2013р. про те, що особи, які незаконно заволоділи квартирою АДРЕСА_5 намагаються її перепродати через оголошення в газеті «Від і До» за 26.09.2013р.;

а.с.85-86 протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення про те, що з 13.10.2013р. невідома йому жінка з 13.10.2013р. не впускає його в квартиру, яку він придбав за власні кошти;

а.с.88 - копія паспорта ОСОБА_37 зареєстрованого 15.10.2013р. за адресою АДРЕСА_2 ;

а.с.89 - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.10.2013р. час 12:40 про право власності ОСОБА_37 на квартиру;

а.с.90 - копія договору купівлі-продажу від 12.10.2013р. квартири по АДРЕСА_2 між ОСОБА_15 та ОСОБА_37 (нотаріус ОСОБА_42 ); а.с.92 - зведення Шевченківського РВ від 26.09.2013р. про надходження заяви ОСОБА_11 про те, що його побили невідомі біля будинку по місцю проживання;

а.с. 103 - протокол прийняття заяви про злочин від 23.10.2013р.

а.с. 123-125 - заява ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення від 26.10.2013р.;

а.с. 137-138 висновок судово-медичної експертизи №1649 втор, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлено наступні тілесні ушкодження: рубець, як результат загоєння забійної рани на підборідді по центру; садна в кількості 2-х в носо-губному трикутнику по центру, в ділянці кута рота справа; синці: група в кількості 4-х в правій поясничній ділянці, по зовнішньо-бічній поверхні правого плеча в середній третині, по ліктьовій поверхні правого передпліччя у верхній третині. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті не менш як 7 (семи) разової травмуючої дії твердих тупих предметів, якими могли бути частини тіла людини (кулаки та взуті ноги) по строку можуть відповідати 03.09.2013 і відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що призвели короткочасного розладу здоров`я. Малоймовірно виникнення їх внаслідок падіння. Не виключено короткочасна страта свідомості;

а.с. 141 - протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.09.2014 відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав особу на фотокартці під №1, яким є ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та зареєстрований в с. Банилів Вижницького району.

- а.с. 162-170 - рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці відповідно до якого визнано за ОСОБА_40 право власності на квартиру АДРЕСА_4 . Визнана недійсною довіреність від імені ОСОБА_11 посвідчену 06.09.2013 приватним нотаріусом ОСОБА_12 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 16.09.2013 укладений між ОСОБА_11 від імені якого діяв ОСОБА_21 та ОСОБА_15

- а.с. 180-193 висновок №18034 судової оціночно-будівельної експертизи від 29.03.2018 відповідно до якого, ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 на дату оцінки 16.09.2013 становить 181.521 гривень.

- а.с. 196 - технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 ;

- а.с. 197-198 - оголошення в газеті «Від і до» №19 від 19.09.2013 про продаж квартир;

- а.с.203-208 - ухвала слідчого судді від 12.02.2014 та протокол тимчасового доступу до речей і документів від 13.02.2014, в приватного нотаріуса ОСОБА_45 а саме довіреності від імені ОСОБА_11 , документів, що стали підставою для видачі довіреності, договору купівлі продажу квартири від 16.09.2013, реєстру нотаріальних дій, тощо.

Документи, вилучені в нотаріуса ОСОБА_12 щодо видачі довіреності та посвідчення договору купівлі-продажу (а.с.209-254)

- а.с. 209-210 копія реєстру нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_12 за 06.09.2013 №2296 з відміткою про реєстрацію нотаріальної дії - видання довіреності від імені ОСОБА_11 серії ВТК №537584 на ім`я ОСОБА_10 . В останній графі реєстру міститься підпис від імені Білого ймовірно виконаний ОСОБА_46 ;

- а.с.211-212 копія реєстру нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_12 за 16.09.2013 №2400 з відміткою про реєстрацію договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 ;

- а.с.213 - довіреність від 06.09.2013 від імені ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_10 на представництво інтересів, ведення справ по питанню зняття з реєстраційного обліку громадянина ОСОБА_47 , підписати договір купівлі-продажу, отримати дублікат правовстановлюючих документів, сплачувати платежі, тощо.

- а.с.214-215 - копія паспорта ОСОБА_11 ;

- а.с.216 - копія квитанції №417 ПАТ «Приватбанк» про сплату від імені ОСОБА_11 34 грн. приватному нотаріусу ОСОБА_12 за посвідчення довіреності.

- а.с.217 - витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей відповідно до якого зареєстрована видача приватним нотаріусом ОСОБА_12 06.09.2018 о 16 год. 40 хв. довіреності від імені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на бланку ВТК №537584.

- а.с.219 - договір купівлі продажу квартири від 16.09.2013, відповідно до якого, ОСОБА_10 , діючи від імені ОСОБА_11 , продав квартиру АДРЕСА_5 ОСОБА_15 ;

- а.с.220 - дублікат договору купівлі-продажу квартири від 05.11.2003 року про придбання ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_5 ;

- а.с.221 - квитанція №47 ПАТ «Приватбанк» про сплату від імені ОСОБА_11 1 грн. приватному нотаріусу ОСОБА_12 за перевірку спеціального бланку нотаріального документу та інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів;

- а.с.222 - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.09.2013 11 год. 47 хв. на квартиру АДРЕСА_6 за ОСОБА_11 згідно дублікату договору купівлі-продажу;

- а.с.223 - довідка про склад сім`ї ОСОБА_11 №1384 від 16.09.2013 згідно якої ОСОБА_48 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_5 ;

- а.с. 224-232 - звіт про оцінку майна квартири АДРЕСА_5 від 16.09.2013 відповідно до якого, вартість квартири складає 90828 гривень;

- а.с. 236 - довіреність на бланку ВТК №537584 від 06.09.2013 від імені ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_10 на представництво інтересів, ведення справ по питанню зняття з реєстраційного обліку громадянина ОСОБА_47 , підписати договір купівлі-продажу, отримати дублікат правовстановлюючих документів, сплачувати платежі, тощо;

- а.с.237 - скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей

- а.с.238 - квитанція №47 ПАТ «Приватбанк» про сплату від імені ОСОБА_11 1 грн. приватному нотаріусу ОСОБА_12 за перевірку спеціального бланку нотаріального документу та інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів;

- а.с.239 - інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 16.09.2013 14:18год.;

- а.с.240 - заява ОСОБА_10 про те, що квартира АДРЕСА_6 придбана ОСОБА_11 до шлюбу, в спільній сумісній власності не перебуває;

- а.с.241 - заява ОСОБА_15 про те, що в зареєстрованому шлюбі не перебуває;

- а.с.242 - копія паспорта ОСОБА_21 ( АДРЕСА_1 )

- а.с.243-244 - копія паспорта ОСОБА_11 ;

- а.с.245 - копія паспорта ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_11 )

- а.с.246 - квитанції про сплату нотаріальних послуг; (16.09.2013 13:45); -а.с.247-248 - витяг з Державного реєстру речових прав від 16.09.2013 -а.с.249 - квитанція про сплату нотаріальних послуг; (16.09.2013 13:45); -а.с.250 - квитанція про сплату державного мита ОСОБА_15 (16.09.2013 14:04);

- а.с.251 - витяг з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна; -а.с.252 - квитанція про сплату нотаріальних послуг; (16.09.2013 14:14) -а.с.253, 254 - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- а.с.255-258 - протокол огляду від 26.10.2015 документів вилучених в приватного нотаріуса ОСОБА_12 щодо видачі довіреності та посвідчення продажу квартири по АДРЕСА_2 ;

- а.с.259-260 - постанова про приєднання речових доказів від 26.10.2015 документів вилучених в приватного нотаріуса ОСОБА_12 ;

В томі ІІ: - а.с.5 - довідка про витрати на проведення експертизи в сумі 491,92 грн.;

- а.с.6-11- висновок судової почеркознавчої експертизи №424-К відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_11 в графі «Підпис» в довіреності від імені ОСОБА_11 , посвідченій приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу ОСОБА_12 виконані не ОСОБА_11 , а іншою особою;

- а.с.13 - заява ОСОБА_13 від 26.02.2014 про надання слідчому нотаріально завіреної копії договору дарування квартири від 20.09.2006 серії ВЕС №162437.;

- а.с. 14 - заява ОСОБА_11 про доручення до справи зразків його почерку та підпису;

- а.с. 15-22 експериментальні зразки підпису ОСОБА_11 ;

- а.с.31 - довідка про витрати на проведення експертизи в сумі 1477,28 грн.;

- а.с.32-45 - висновок комісійної судової почеркознавчої експертизи №2384-К від 21.10.2015, відповідно до якого встановлені наступні обставини. Рукописний запис «Білий» в рядку «Підпис» в довіреності серії ВТК №537584 від 06.09.2013 р виконаний не ОСОБА_11 а виконаний ймовірно ОСОБА_34 .Відповісти на поставлене питаннявідносно ОСОБА_10 в категоричній формі не виявляється можливим у зв`язку з наявністю розбіжної окремої ознаки (дана розбіжність може бути пояснена варіантами ознак, які не проявились в наданих зразках почерку ОСОБА_21 ), недостатньою кількістю наданих зразків почерку ОСОБА_21 та через малий об`єм графічної інформації в досліджуваному записі. Підпис від імені ОСОБА_11 в рядку «Підпис» в довіреності серії ВТК №537584 від 06.09.2013 р. виконаний не ОСОБА_11 , а виконаний ймовірно ОСОБА_34 . Відповісти на поставлене питаннявідносно ОСОБА_10 в категоричний формі не виявилось можливим через обмежену транскрипційної співставимості досліджуваного підпису зі зразками підпису ОСОБА_10 та обмежену кількість літерної транскрипції в досліджуваному підписі. Рукописний запис «Білий» в рядку «Підпис» в нотаріальному примірнику довіреності від 06.09.2013р. виконаний не ОСОБА_11 , а виконаний ймовірно ОСОБА_49 . Відповісти на поставлене питання відносно ОСОБА_10 в категоричній формі не виявляється можливим у зв`язку з наявністю розбіжної окремої ознаки (дана розбіжність може бути пояснена варіантами ознак, які не проявились в наданих зразках почерку ОСОБА_10 ), недостатньою кількістю наданих зразків почерку ОСОБА_10 та через малий об`єм графічної інформації в досліджуваному записі. Підпис від імені ОСОБА_11 в рядку «Підпис» в нотаріальному примірнику довіреності від 06.09.2013р. виконаний не ОСОБА_11 , а виконаний ймовірно ОСОБА_34 . Відповісти на поставлене питання відносно ОСОБА_10 в категоричній формі не виявилось можливим через обмеженої транскрипційної співставимості досліджуваного підпису зі зразками підпису ОСОБА_10 та обмежену кількість літерної транскрипції в досліджуваному підписі. Рукописний запис «Білий» в рядку № 2296 в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій - виконаний не ОСОБА_11 , а виконаний ймовірно ОСОБА_34 . Відповісти на доставлене питання відносно ОСОБА_10 в категоричній формі не виявляється можливим у зв`язку з наявністю розбіжної окремої ознаки (дана розбіжність може бути пояснена варіантами ознак, які не проявились в наданих зразках почерку ОСОБА_21 ), недостатньою кількістю наданих зразків почерку ОСОБА_21 та через малий об`єм графічної інформації в досліджуваному записі. Підпис від імені ОСОБА_11 в рядку № 2296 в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, виконаний не ОСОБА_11 , а виконаний ймовірно ОСОБА_34 . Відповісти на поставлене питання відносно ОСОБА_10 в категоричній формі не виявилось можливим через обмеженої транскрипційної співставимості досліджуваного підпису зі зразками підпису ОСОБА_10 та обмежену кількість літерної транскрипції в досліджуваному підписі.

- а.с. 49-50 - ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.12.2016 про надання доступу до документів податкової звітності фізичної особи - підприємця ОСОБА_10 з ДП у Сторожинецькому районі;

- а.с. 51-53 - протокол тимчасового доступу до документів від 13.12.2016;

- а.с. 54-83 - матеріали особової справи ФОП ОСОБА_10 з вільними зразками почерку і підпису останнього;

- а.с. 88 - довідка про витрати на проведення експертизи в сумі 1760,80 грн.;

- а.с. 89-95 - висновок додаткової судової почеркознавчої експертизи №2286-К від 23.02.2017, відповідно до якого, підпис від імені ОСОБА_11 в рядку в довіреності від 06.09.2013 р., в нотаріальному примірнику довіреності від 06.09.2013, в графі «підписи осіб, які звернулися вчиненням нотаріальної дії» в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу ОСОБА_12 виконаний ймовірно ОСОБА_34 .

Відповісти на поставлені питання в категоричній формі не виявляється можливим, у зв`язку з малим об`ємом графічної інформації у досліджуваному підписі;

- а.с. 97-99 - Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.11.2013 щодо права власності на квартиру АДРЕСА_5 , відповідно до якої власником квартири є ОСОБА_37 ;

- а.с. 104-105 - договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 02.11.2013, укладеного між ОСОБА_37 та КЖРЕП №17;

- а.с. 114-117 - копія технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_5 від 13.09.2013;

- а.с. 118 - довідка про склад сім`ї ОСОБА_37 ;

- а.с. 141-144 документи щодо зняття з місця реєстрації ОСОБА_11 , а саме копія заяви для зняття з реєстраційного обліку від 16.09.2013, копія довіреності від 06.09.2013; копія паспорта ОСОБА_10 , копія форми №16;

- а.с. 149-156 - документи щодо вилучення оригіналу заяви ОСОБА_11 для зняття з реєстраційного обліку від 16.09.2013;

- а.с. 201-206 - копія звіту про оцінку майна - квартири АДРЕСА_5 ;

- а.с. 213 - протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав особу ОСОБА_50 .

В томі ІІІ - а.с. 1-67 - документи щодо вилучення інформації про вхідні та вихідні дзвінки ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та інших. Зокрема, згідно роздруківки з телефонними розмовами ОСОБА_10 , останній перебував 06.09.2013 з 14 год. до 15 год. 11 хв. в м. Чернівці (а.с.50);

- а.с. 86 - рапорт про встановлення власників мобільних номерів телефонів;

- а.с. 183-187 - експериментальні зразки підпису і почерку ОСОБА_10 ;

- постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 22.05.2018 року (а.с.к.п.р т. 3 282) в задоволенні позову ОСОБА_37 до приватного нотаріуса ОСОБА_45 про визнання дій нотаріуса неправомірними та відшкодування шкоди відмовлено.

За змістом ст.370 КПК України, визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення; убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього кодексу; вмотивованим рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Докази, на які посилалась сторона обвинувачення, перевірені судом та відповідно до статей 86, 87, 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку та суд дійшов висновку про те, що їх можна покласти в основу вироку. Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, за результатами аналізу доказів, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, є належними і стороною захисту не спростовані.

Суд, звертає увагу, що усі слідчі дії були проведені у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, уповноваженими на те особами.

У відповідності до вимог ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують, при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Пунктом 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Капо проти Бельгії» (Capeau v Belgium), 42914/98, 13 січня 2005 року значиться, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6 Європейської Конвенції і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Органом досудового розслідування, дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч. 3 ст. 190 КК України. Дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в судовому засіданні при з`ясування обставин і перевірки їх доказами; стороною захисту не оспорюється. Отже, суд вірно кваліфікує дії обвинуваченого за наведеною нормою закону, як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайством) вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, доведена повністю Надаючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.3 ст. 190 КК України, суд враховує те, що шахрайство - це форма заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому шахрайство - це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб. Шахрайство вважається закінченим злочином, якщо винний заволодіває предметом злочину винятково за допомогою обману або зловживання довірою і після цього має реальну можливість розпорядитися ним як своїм. Це означає, що шахрайство передбачає такий перехід певного предмета у володіння винного, який дозволяє йому реально здійснити хоча б первісне розпорядження. Основними способами вчинення шахрайства є обман і зловживання довірою. Результатом таких дій є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього шахраєві. Розмір покарання залежить від наявності або відсутності кваліфікуючих ознак при його вчиненні.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, відповідно до статті 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього, тобто, обман - повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин. Шахрайство вважається закінченим злочином, якщо винний заволодіває предметом злочину винятково за допомогою обману або зловживання довірою і після цього має реальну можливість розпорядитися ним як своїм. Це означає, що шахрайство передбачає такий перехід певного предмета у володіння винного, який дозволяє йому реально здійснити хоча б первісне розпорядження. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення шахрайства.

Зокрема, обираючи обвинуваченому ОСОБА_10 міру покарання, суд, приймає до уваги те, що вчинене нею кримінальне правопорушення належить до категорії тяжких злочинів

Згідно вимог ст.65 КК України суд при призначенні міри покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали. Вважаючи, достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів в підтвердження і спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики, при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих обставин, чітких і взаємоузгоджених.

При цьому, суд посилається на правові позиції Верховного Суду (у постановах від 10.07.2018р.; від 09.10. 2018 року (справа № 148/1211/15-к; справа № 756/4830/17-к), в яких, Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини. Обставин, які обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину (постанова Верховного Суду від 13 серпня 2019 року в справі № 753/19554/17). Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він є особою раніше не судимою, має постійне зареєстроване місце проживання за яким характеризується позитивно, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює, є інвалідом 2 групи, має вкрай незадовільний стан здоров`я, за діагнозом (оголошеним з дозволу обвинуваченого) ознаки після променевого фіброзу. Виражені залишкові зміни перенесеної двобічної пневмонії полісегмінтарної… Гіпоплазія лівої нирки; дифузні зміни печінки…, стан після х/променевого лікування….; на обліку в лікаря психіатра та Чернівецькому обласному наркологічному диспансері не перебуває; займається громадською діяльністю працює журналістом інформаційного ресурсу «Сторожинець Інфо»; батько обвинуваченого є особою похилого віку, про що свідчать посвідчення пенсійні; мати обвинуваченого померла, що вбачається з свідоцтва про смерть (т.3 а.с.к.пр. 220 228; 262 279). Судом з досліджених доказів по справі встановлено, що вищенаведену спірну квартиру повернуто було ОСОБА_13 (за наслідками розгляду цивільних справ). Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Так, в рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), звернуто увагу, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги конкретні обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_10 , суд вважає, що виправлення останнього можливо досягти без його ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення ОСОБА_10 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень є кримінальне покарання у виді позбавлення волі та вважає доцільним звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд, також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України. (постанова Верховного Суду від 07.06.2018 р. (справа № 203/921/16-к).

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , не обиралися. Речові докази в рамках кримінального провадження підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Обгрунтованість, законність і вмотивованість судового рішення обумовлена і в правових позиціях ВП Верховного Суду від 03.07. 2019 року (справа № 288/1158/16к).

Цивільний позов, заявлений до початку судового розгляду (при житті) потерпілою, цивільним позивачем ОСОБА_23 до ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 на її користь - 230780 грн. матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди, суд вважає, що слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом та із застосуванням норм ЦПК України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог абз. 7 п. 2 ч. 3 та абз. 6 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову та рішення про цивільний позов.

Тобто, відповідно до вимог КПК, суд повинен навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, навести докази, якими це підтверджується, навести відповідні розрахунки сум, які підлягають стягненню.

У пункті 7 ч. 1 ст. 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому з`ясувалося, що позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, який на час звернення представника позивача до суду вже втратив свою цивільну правоздатність.

Нормами ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У своїй постанові від 16.05.2018р. (справа № 183/4229/14), Верховний Суд зазначив, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Отже, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається у випадках, якщо права або обов`язки одного із суб`єктів спірних матеріальних правовідносин в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. У зв`язко з чим процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні. Чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ст.25 ЦК України була припинена, та в силу вказаного вище не могла бути стороною у справі, а тому провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п.7ч.1ст. 255 ЦПК України. Так, залучення судом правонаступників відповідача, який помер ще до звернення позивача до суду, потребує зміни підстав та предмету позову через те, що вимоги боржника за кредитним договором і вимоги до спадкоємців боржника мають різні матеріально-правові підстави, що, у свою чергу, порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить положенням ст.49 ЦПК України щодо неможливості одночасної зміни і підстав і предмету позову, а тому суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі ст.255 ЦПК України, згідно п.7ч.1 якої настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою, а, як вже зазначалося вище, залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, порушення яких є недопустимим.

Аналогічна правова позиція з приводу необхідності закриття провадження у справах за позовами, які пред`явленні до осіб, що померли на момент пред`явлення позовів, висловлена Верховним судом у постановах від 16.05.2018 року, у справі №183/4229/14-ц, 07.03.2018 року у справі №320/13096/13-ц, 14.02.2018 року у справі №310/10284/15 та 16.01.2018 року у справі №654/3928/15.

Отже, на підставі викладеного, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_13 , слід залишити без розгляду.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції повинен вирішити питання, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. Це питання вирішується судом незалежно від того, чи реалізували учасники кримінального провадження право заявити клопотання про визначення грошового розміру процесуальних витрат, оскільки це входить до предмету доказування у кримінальному провадженні (п. 3 ст. 91 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави. При цьому суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого, за власного ініціативою або за його клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Частиною 2 ст. 122 КПК України регулюється порядок здійснення залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ.

Відповідно до п. 11 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 710 від 01.07.1996, науково - дослідницькі установи судової експертизи проводять судову експертизу по кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення за рахунок засобів, передбачених у державному бюджеті України на відповідний рік на проведення судових експертиз.

У ч. 2 ст. 124 КПК визначено обов`язок стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних із залученням експертів, який реалізується в окремій нормі щодо їх розподілу при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що витрати, на залучення експерта становлять в загальній сумі - 3730.00 грн., а саме, за проведення судово-почеркознавчої експертизи - 491,92 грн.; проведення судової експертизи 1477,28 грн.; проведення судово-почеркознавчої експертизи 1760,80 грн., яку на підставі наведених вище вимог закону, слід стягнути в дохід держави з ОСОБА_10 .

Підстав для вирішення питань, пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до ст. 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст.100, 124, 368 - 370, 373, 374 КПК України суд, - УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за ч. 3 ст. 190 КК України та за даною статтею призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти зазначений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - не обирати.

Цивільний позов, заявлений, потерпілою, цивільним позивачем ОСОБА_40 до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 про стягнення на її користь - 230780 грн. матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази, за постановою слідчого відповідно, від 26.10.2015 року, - документи вилучені 13.02. 2014 року у приватного нотаріуса Сторожинецького нотаріального округу ОСОБА_12 договір купівлі продажу від 16.09.2013р. та додатки до нього на 37 аркушах; копії з реєстру нотаріальних дій та довіреність від 06.09.2013 року та додатки до неї на 5 арк. залишити в матеріалах кримінального провадження (т.1 а.с. к.пр. 259-260);

Речові докази, за постановою слідчого відповідно, від 26.10.2015 року, - заяву про зняття з реєстраційного обліку вилучену 22.09.2015 року в КЖЕРП 17 м. Чернівці залишити в матеріалах кримінального провадження ( т.2 а.с. к.пр.157);

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1