Справа № 574/648/21
Провадження 1-кп/574/143/2021
У Х В А Л А

26 жовтня 2021 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні №00055 від 07.08.2021 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Воскресенка, Буринського району Сумської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , пенсіонера, не одруженого, маючого 3 групу інвалідності, раніше не судимого,
за участі сторін та учасників кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
З Конотопської окружної прокуратури Сумської області надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду кримінального провадження, покликаючись на відсутність перешкод для його проведення, а також заявив клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивує наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу ним на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та звернулась до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, в якому просить застосувати до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт, покликаючись на те, що в зв`язку із зміною повідомленої ОСОБА_3 підозри з ч.1 ст.15 КК України на ч.2 ст.121 КК України зменшився ризик, врахований судом при обранні останньому запобіжного заходу під час досудового розслідування. Крім того, обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, є особою похилого віку, має 3 групу інвалідності та тяжке невиліковне захворювання, в зв`язку з чим потребує постійної терапії, яку може отримувати лише офіційно перебуваючи на обліку. Також, звертала увагу на те, що обвинувачений зареєстрований в будинку своєї сестри, яка не заперечує проти його перебування під домашнім арештом за місцем її проживання.
Обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та заперечував проти клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Дане кримінальне провадження підсудне Буринському районному суду Сумської області. Обвинувальний акт відповідає вимогам кримінально-процесуального закону та підстави для його повернення прокурору відсутні.

Оскільки, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, в судовому засіданні не встановлено, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження суддею одноособово у відкритому судовому засіданні, з викликом заявлених прокурором учасників кримінального провадження.
При вирішенні клопотань сторін кримінального провадження щодо запобіжного заходу, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За положеннями ст.176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою.
У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який законом встановлено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк до десяти років.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Згідно до рішення цього ж Суду в справі «Мюррей проти Об`єднаного королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Тобто вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що обвинувачений міг вчинити кримінальне правопорушення за викладених у клопотанні прокурора обставин.
При цьому, додані до клопотання матеріали та обвинувальний акт у кримінальному провадженні переконливо свідчать про наявність обґрунтованої підозри у чиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, а тому приходить до переконання про необхідність вирішення питання про застосування запобіжного заходу.
Судом встановлено, що у ході досудового розслідування кримінального провадження слідчим суддею Конотопського міськрайонного суду 09.08.2021 року застосовано відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено ухвалою слідчого судді цього ж суду до 29.10.2021 року до 06 год. 50 хв..
Кримінальне провадження надійшло до суду 23.10.2021 року і його судовий розгляд не може бути завершений до закінчення строку дії застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Судом враховується, що ОСОБА_3 хоча і має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, є пенсіонером, раніше не судимий, однак сталих сімейних відносин не має, а тому має реальну можливість переховуватися від суду, тим самим перешкоджати повному та всебічному судовому розгляду кримінального провадження, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. При цьому тримання особи під вартою може відбуватися лише на підставі відповідного рішення компетентного суду.
На даний час в суді не допитані потерпілий та свідки по кримінальному провадженню.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ч. 4 ст. 95, ст. 224 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Суд вважає, що вірогідність впливу на них обвинуваченим з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин справи є досить сильною з врахуванням специфіки та обставин злочину, у вчиненні якого останній обвинувачується.
Доводи захисника про те, що прокурором не надано доказів вчинення обвинуваченим незаконного впливу на потерпілого та свідків не заслуговують на увагу, оскільки не свідчить про неможливість вчинення обвинуваченим таких дій в майбутньому.
Судом враховано, що обвинувачений має ряд тяжких захворювань, зокрема HIV-інфекція та легеневий туберкульоз, в зв`язку з якими останній потребує постійного лікування та терапії, що підтверджується наданими захисником доказами.
Разом з цим, захисником не надано суду доказів того, що ОСОБА_3 під час тримання його під вартою не надається відповідне лікування та він за станом здоров`я не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора.
З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що застосування найсуворішого запобіжного заходу відносно обвинуваченого на даному етапі судового розгляду є виправданим і таким, що відповідає кримінальному процесуальному закону та суспільним інтересам, а прокурором доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_3 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В свою чергу обвинувачений та його захисник існування вищевказаних вказаних ризиків не спростували та не довели того, що застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, забезпечить належне виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків та в повній мірі зможе запобігти зазначеним ризикам, а тому клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
При цьому, з огляду на вимоги ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинення злочину із застосуванням насильства, суд вважає за можливим не визначати заставу в кримінальному провадженні.
Крім того, з врахуванням положень ст.314-1 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, нижня межа санкції якого перевищує п`ять років позбавлення волі, суд не вбачає підстав для доручення уповноваженому органу з питань пробації складення досудової доповіді.
Керуючись ст.ст.176-178,183,314,315,392 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Призначити кримінальне провадження №00055 від 07.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово в приміщенні Буринського районного суду Сумської області на 14 год. 30 хв. 15.11.2021 року.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження: прокурора, обвинуваченого, потерпілого та захисника.
Клопотання прокурора про застування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 24.12.2021 року включно.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же самий строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1