В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке 22.07.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000406 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хуст Хустського району Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше у порядку ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 343 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2021 року працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, а саме: заступником командира роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_6 та інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_7 , в складі екіпажу «Олімп-151» відповідно до розроблених маршрутів та графіку чергування здійснювалося патрулювання та нагляд за дорожнім рухом в місті Ужгороді та Ужгородському районі Закарпатській області.

Того ж дня, близько 02 години 35 хвилин, біля будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку з порушенням пп. «в» п. 2.9 Правил дорожнього руху, відповідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий, та у зв`язку з порушенням п. 2.4 ПДР, відповідно до якого на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» екіпаж «Олімп-151» зупинив транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки «BMW» моделі «750», з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_4 .

На вимогу інспектора ОСОБА_7 пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_4 повідомив про відсутність посвідчення водія, розуміючи при цьому, що допустив порушення пп. «а» п. 2.1 ПДР.

Окрім цього, під час розмови з водієм ОСОБА_4 , інспектор ОСОБА_7 виявив у нього визначені у п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови та поведінку, що не відповідає обстановці.

У зв`язку з наведеним, інспектор ОСОБА_7 запропонував водієві ОСОБА_4 пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній відмовився. З огляду на відмову водія пройти огляд на стан сп`яніння, інспектор ОСОБА_7 відповідно до п. 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 розпочав складати протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У цей час, приблизно о 02 годині 40 хвилин, за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, розраховуючи на можливість невинесення інспектором ОСОБА_7 щодо нього постанови про адміністративне правопорушення та не складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто на невчинення дій з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, під час розмови поклав грошові кошти, а саме одну купюру номіналом 100 доларів США з серійним номером «КВ 83520993 J» на дах службового транспортного засобу марки «Міцубіші», моделі «Аутлендер», з державним номерним знаком « НОМЕР_2 »,

Про цьому, ОСОБА_4 достовірно розумів, що ОСОБА_7 є службовою особою Національної поліції України, яка відповідно до ст. 222 КУпАП уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення у сфері порушення правил дорожнього руху й накладати адміністративні стягнення та згідно з п. 1 ст. 255 КУпАП уповноважена складати протоколи про правопорушення у сфері порушення правил дорожнього руху.

Поза тим, за обставин, вказаних вище, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, розраховуючи на можливість невинесення інспектором ОСОБА_7 щодо нього постанови про адміністративне правопорушення та не складання протоколу про адміністративне правопорушення, достеменно розуміючи, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_7 , який перебував у однострої поліцейського, на якому розміщений нагрудний знак із чітким зазначенням його спеціального жетона, є працівником правоохоронного органу, який виконує службові обов`язки, а також відповідно до закону та посадової інструкції наділений повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на втручання в діяльність працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, під час розмови надав неправомірну вигоду, а саме одну купюру номіналом 100 доларів США з серійним номером «КВ 83520993 J»,

Вказаними діями ОСОБА_4 здійснив вплив на інспектора ОСОБА_7 для нескладання останнім постанови та протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, тобто з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто дає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, та ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26.08.2021 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 та призначити останньому визначену в угоді міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно з якою він надає згоду на затвердження угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні просила угоду про визнання винуватості затвердити.

Заслухавши сторони, дослідивши зміст угоди стосовно свідомої добровільної узгодженості сторонами її істотних умов, суд доходить до наступного висновку.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 беззастережно визнав себе виним, згідно з положеннями ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжкого злочину та кримінального проступку. Він розуміє права, визначені п.п. 1, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Угода не суперечить вимогам КК та КПК України, а тому, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна. Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Із змісту угоди слідує, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження, обвинувачений у повному обсязі обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчинених діяннях.

Також, сторонами визначено узгоджене ними покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та за ч. 1 ст. 343 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст обвинуваченому, яких роз`яснено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена і його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто дає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та за ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд призначає узгоджене сторонами вид і міру покарання, відповідно до угоди про визнання винуватості від 26 серпня 2021 року.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314,369,370,373,374,376,473,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 серпня 2021 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000406 від 22.07.2021 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч. 1 ст. 343 КК України, і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

за ч. 1 ст. 343 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази:

- носій інформації диск «VIDEX DVD-RW 4,7 GB», на якому міститься відеозаписи з нагрудних боді-камер поліцейських від 22.07.2021, який упаковано до паперового конверту та скріплено підписами учасників залишити при матеріалах кримінального провадження;

- одну купюру номіналом 100 доларів США з серійним номером «КВ 83520993J», яку упаковано у спеціальний пакет НПУ №SUD1026916, що направлений для зберігання до керівника напрямку з просування послуг бюджетним організаціям РП АТ КБ «Приват Банк», м. Ужгород, вул. Швабська, 57 конфіскувати в дохід держави.

Судові витрати по справі відсутні.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорення встановлених досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1