УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2360/18

23 грудня 2021 року
Костопільський районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах об`єднаного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України та ч.1 ст.357 КК України ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває об`єднане кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України та ч.1 ст.357 КК України та щодо ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Прокурор Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , що є прокурором у даному кримінальному проваджені звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обгрунтування клопотання прокурор покликається на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений спробує переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення .

Вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є достатнім заходом забезпечення, який в змозі гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього судом обов`язків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала та просила його задовольнити.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив суд розглянути можливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт .

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали позицію захисника ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, керуючись ст. ст. 176-183 КПК України приходить до наступних висновків.

Так, ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб до 26 грудня 2021 року, судовий розгляд даного кримінального провадження не закінчено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено, що і на далі продовжують існувати ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

При цьому суд бере до уваги тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочинів, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, ніде не працює, тобто джерела доходу не має.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тому зважаючи на те, що ОСОБА_4 попередньо неодноразово вчиняв злочини проти власності, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується на даний час, було скоєно під час застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, то з урахуванням відсутності відомостей стосовно наявності у нього законного джерела отримання доходів, суд приходить до висновку про доведеність ризику вчинення ним нового злочину.

Суд приходить до переконання, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, і що у разі незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існує ймовірність настання ризиків того, що ОСОБА_4 спробує:

- переховуватися від суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисту, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, суд рахує необгрунтованими, оскільки з урахуванням висунутого обвинувачення вважає, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою не здатний забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд рахує, що встановлені обставини виправдовують подальше утримання останнього під вартою, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 Кримінального процесуального кодексу України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2021 становить 2189 грн.

Враховуючи майновий стан особи обвинуваченого, суд дійшов переконливого висновку про те, що достатнім для забезпечення обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, встановлення застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 43 780,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,331 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах об`єднаного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 20 лютого 2022 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 43 780 ,00 гривень.

У випадку сплати застави, відповідно до вимог частини 5 статті 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: з`являтися до суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - м.Костопіль Костопільського району Рівненської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Заставу в розмірі 43 780,00 гривень внести на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Рівненській області. Докази внесення застави надати суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, протягом п`яти днів з дня вручення їй копії такого судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

СуддяОСОБА_1