Справа № 523/7889/21
Провадження №1-кп/523/737/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду (у тому числі в режимі відеоконференції) об`єднане кримінальне провадження №№0000466, 0001275, внесене до ЄРДР 02.04.2021, 25.09.2021 року, відповідно, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Южноукраїнськ Миколаївської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно неодруженого та непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, у томі числі востаннє:
- 12.12.2019 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.15-ч.2 ст.185, ч.1 ст.15-ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці (вирок не набрав законної сили),
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,
У С Т А Н О В И В:
02.04.2021 року приблизно о 02:00 годині підсудний ОСОБА_8 , будучи раніше судимим та маючи непогашену й не зняту у встановленому законом порядку судимість за означеним вище вироком суду, перебуваючи біля будинку №2 по вул.Володимира Висоцького в м.Одесі, та побачивши припаркований автомобіль марки «Toyota Corolla», НОМЕР_1 , сірого кольору, який належить ОСОБА_6 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного умислу.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, підсудний ОСОБА_8 скориставшись відсутністю потерпілого, з використанням раніше заготовленої викрутки розбив скло лівих задніх дверей вказаного транспортного засобу, тим самим отримав вільний доступ до салону автомобіля і проник до нього.
В подальшому, підсудний ОСОБА_8 таємно викрав: лазерний ротаційний рівень квадратної форми, чорно-помаранчевого кольору, вартістю 8000 гривень; штатив «Hilti pua30», сріблясто-червоно-чорного кольору, вартістю 4000 гривень; електронний металевий кутомір марки «BOSCH DWM 40L», сріблясто-чорного кольору, вартістю 2000 гривень; комплект гайкових ключів в пластиковій валізі, вартістю 300 гривень; ручний домкрат металевий, вартістю 300 гривень; лазерний будівник площини «Hilti PML 32-R», червоно-чорного кольору, вартістю 300 гривень; рулетку, довжиною 10м, вартістю 100 гривень; лазерний далекомір «Leica Disco А6», в пластиковому корпусі синьо-чорного кольору, вартістю 1000 гривень, та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд і спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 16000 гривень.

Крім того, 04.04.2021 року в період часу з 03:00 годин, підсудний ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №75 по вул.Ген.Бочарова в м.Одесі, та побачивши припаркований автомобіль марки «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_2 , зеленого кольору, який належить ОСОБА_9 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного умислу.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, підсудний ОСОБА_8 скориставшись відсутністю потерпілого, з використанням раніше заготовленої викрутки розбив скло лівих задніх дверей вказаного транспортного засобу, тим самим отримав вільний доступ до салону автомобіля і проник до нього.

В подальшому, підсудний ОСОБА_8 таємно викрав: чорний шкіряний гаманець, вартістю 600 гривень, із грошовими коштами в сумі 2500 гривень та 101 долар США, що станом на 04.04.2021 року згідно курсу НБУ становить 2810,8 гривень; спортивну сумку «GOOD YEAR», чорного кольору, вартістю 360 гривень; кросівки марки «Демікс», чорні з білою підошвою, вартістю 800 гривень; чорні чоловічі шорти, вартістю 400 гривень; футболку марки «Bershka», чорного кольору, вартістю 300 гривень; жилетку синього кольору марки «Lovato», вартістю 1500 гривень; рушник, який для потерпілого ОСОБА_9 матеріальної цінності не становить; мобільний телефон марки «SONY», чорно-білого кольору, імеі: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартістю 3199 гривень, із сім-карткою мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_5 , вартістю 150 гривень; навушники-блютуз марки «PLANTRONICS», чорного кольору, вартістю 800 гривень; електронасос автомобільний марки «Вітол», вартістю 490 гривень; відео реєстратор марки «VUGERA», чорного кольору, серії VG-50D53, вартістю 1500 гривень; акустичну систему савбуфер 200 Вт, чорного кольору, вартістю 2500 гривень; гумові шльопанці чорного кольору, які для потерпілого матеріальної цінності не становлять, та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд і спричинивши таким чином вказаному потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 17909,80 гривень.

Разом із тим, в період часу з 19:00 години 22.09.2021 року до 19:30 годин 24.09.2021 року підсудний ОСОБА_8 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , та побачивши припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2107», в кузові зеленого кольору, державний номер НОМЕР_6 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_10 , визначив об`єктом злочинного умислу останнього, яке знаходилось в багажнику вказаного автомобіля.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підсудний ОСОБА_8 скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_10 в автомобілі, шляхом підбору ключа, відчинив кришку багажнику та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, таємно викрав акумулятор марки «A-MEGA», вартістю 1500 гривень, який належить ОСОБА_10 , та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд і спричинивши таким чином останньому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

В судове засідання потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, - не з`явились, звернувшись до суду із заявами про проведення судового засідання за їх відсутністю, внаслідок чого, суд з метою дотримання розумності строків судового розгляду та з урахуванням позиції сторін процесу, вирішив здійснити розгляд кримінального провадження за відсутності зазначених потерпілих.
Підсудний ОСОБА_8 , повністю визнавши свою провину по пред`явленому у об`єднаному кримінальному провадженні й викладеному в обвинувальних актах обвинуваченню, будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним за наведених вище обставин, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких ним та іншими сторонами процесу не оспорюються, наряду з показами підсудного об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

При перевірки правильності кваліфікації дій підсудного ОСОБА_8 за встановленим в суді обвинуваченням, зокрема ознаки «проникнення у сховище», суд виходить з того, що за правовою позицією Касаційного кримінального суду ВС, викладеною у постанові від 17.03.2020 року по справі №653/3/18 (провадження №51-5932км19), салони та/або багажні відділення автомобілів, за своїми ознаками відносяться до поняття «сховище», виходячи з їх конструктивних особливостей, наявності пристосувань чи засобів охорони, у тому числі технічних, які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, а також інших ознак, які дозволяють ідентифікувати вказані місця як такі, що мають, окрім іншого, призначення для постійного або тимчасового зберігання майна (тобто є сховищем).
Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_8 за усіма епізодами своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, поєднані з проникненням у сховище, а відтак її дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України.

Так, з огляду на ч.3 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, що карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років, а з огляду на п.1 примітки ст.185 цього ж Кодексу, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 вказаного Кодексу, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_8 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним, повернення потерпілому ОСОБА_9 частини викраденого майна та відшкодування потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди в повному обсязі, кількісний склад епізодів та те, що скоєні ним кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів проти власності, а також судом враховуються стан здоров`я підсудного та характеризуючі його особу дані: на диспансерному обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває, забезпечений місцем реєстрації і проживання в Миколаївській області та м.Одесі, відповідно, але офіційно не одружений та не працевлаштований і станом на час затримання суспільно-корисною працею не займався; є раніше неодноразово судимим і має не зняту й непогашену у встановленому законом порядку судимість за вироком Суворовського районного суду від 12.12.2019 року, сукупність чого свідчить про схильність останнього до вчинення протиправних діянь та небажання встати на шлях виправлення, що обумовлює неможливість його виправлення в умовах суспільства.

Разом із тим та згідно з обвинувальним актом від 26.04.2021 року, органом досудового розслідування та прокурором в суді, у якості обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 , поміж іншого, визначено щире каяття.

Проте, з такою позицією органу досудового розслідування та прокурора в суді, суд погодитись не може, оскільки в судовому засіданні встановлено, що протягом досудового розслідування за епізодами від 02.04.2021 04.04.2021 року і судового розгляду об`єднаного кримінального провадження, підсудний ОСОБА_8 , незважаючи на визнання своєї провини, заподіяну потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 матеріальну шкоду у повному обсязі - не відшкодував, а згідно з правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочинів, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, у бажані виправити наслідки вчиненого.

Втім, відомості, які б підтверджували факт щирого каяття підсудного ОСОБА_8 за наведених вище обставин за означеними епізодами, мали знайти своє відображення в матеріалах об`єднаного кримінального провадження, але відповідних доказів на підтвердження відшкодування вказаним підсудним або намаганні відшкодувати завдану зазначеним вище потерпілим матеріальну шкоди у певних обсягах, до суду не надано і матеріали судового провадження таких даних не містять.

Попри те, зважаючи на те, що інкриміноване підсудному ОСОБА_8 вчинення кримінальних правопорушень у цьому кримінальному провадженні мало місце за наявністю не знятої й непогашеної у встановленому законом порядку судимості, що за правилами ст.34 КК України слід віднести до рецидиву злочинів, суд з огляду на відсутність у розглядуваному обвинувальному акті цієї обставини, як такої, що обтяжує покарання, у контексті ст.337 КПК України та правової позиції Верховного Суду (постанова Касаційного кримінального суду від 14.04.2020 року у справі №138/2748/18, провадж.№51-6252км19), позбавлений можливості визнати та ураховувати зазначену обставину, як таку, що обтяжує покарання зазначеному підсудному.

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 , слід віднести визнання ним своєї провини за усіма епізодами, відшкодування матеріальної шкоди за останнім за часом вчинення епізодом та часткове відшкодування збитків за епізодом від 04.04.2021 року, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, протягом розгляду кримінального провадження судом не встановлено.

З матеріалів судового провадження вбачається та в судовому засіданні встановлено, що підсудний ОСОБА_8 востаннє засуджений за вироком Суворовським районним судом м.Одеси від 12.12.2019 року за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.15-ч.2 ст.185, ч.1 ст.15-ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці (вирок не набрав законної сили), за яким вказаний підсудний не відбув покарання, у зв`язку з апеляційним оскарженням вироку та його перегляду Одеським апеляційним судом.
Відтак, судом не приймається до уваги позиція сторін у судових дебатах щодо призначення підсудному ОСОБА_8 покарання у цьому кримінальному провадження без застосування положень ст.71 КК України, адже частинами 1, 4 цієї норми закону встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує частину покарання за попереднім вироком та остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, та й від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Тотожні роз`яснення з правозастосування визначив Пленум Верховного Суду України в п.п.10, 25, 26 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами і доповненнями, а також Об`єднана палата Касаційного кримінального суду ВС, яка у постанові від 01.06.2020 року по справі №766/39/17 (провадження «51-8867кмо18) визначила правову позицію, за якою закон не пов`язує можливість призначення покарання за ст.71 КК України з часом набрання попереднім вироком законної сили, а саме з часом його постановлення.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини визнаного доведеним підсудному ОСОБА_8 обвинувачення, ступінь його тяжкості й суспільної небезпечності, наведені вище характеризуючи дані про особу підсудного, суд у контексті ст.ст.50, 65, 69-1 КК України доходить висновку про те, що виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень має відбуватися лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах строків, встановлених санкцію ч.3 ст.185 означеного Кодексу, та із застосуванням положень ч.ч.1, 4 ст.71 цього ж Кодексу, з призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків з урахуванням вироку Суворовського районного суду м.Одеси від 12.12.2019 року, яке належить відбувати у кримінально-виконавчій установі закритого типу реально.

Положення ст.63 КК України встановлюють, що покарання у виді позбавленні волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Вирішуючи питання щодо зарахування терміну попереднього ув`язнення підсудного ОСОБА_8 до строку призначеного йому покарання за цим вироком, суд в силу ч.5 ст.72 КК України вважає за необхідне урахувати строк його тримання під вартою у цьому об`єднаному кримінальному провадженні, з 26.11.2021 року.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.71 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 12.12.2019 року, остаточне покарання ОСОБА_8 визначити у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Відповідно до ст.ст.72, 63 КК України, Глави 13 Кримінально-виконавчого кодексу України, строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу набрання вироком законної сили, зарахувавши йому у цей строк в силу ч.5 ст.72 КК термін попереднього ув`язнення в об`єднаному кримінальному провадженні в період з 26.11.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у об`єднаному кримінальному провадженні:

-добровільно видані ОСОБА_8 мобільний телефон марки «SONY», чорно-білого кольору, імеі: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; відео реєстратор марки «VUGERA», чорного кольору, серії VG-50D53; спортивна сумка «GOOD YEAR», чорного кольору; рушник прямокутної форми, махровий, синього кольору; жилетка синього кольору з написом «Lovato», розміру «L»; футболка марки «Bershka», чорного кольору, розміру «L»; чоловічі гумові шльопанці, чорного кольору; акустичну систему савбуфер 200 Вт, чорного кольору, овальної форми, розмірами 47х23 см, які передані на зберігання під розписку ОСОБА_9 , - вважати повернутими за належністю вказаній особі;

-акумулятор марки «A-MEGA Ultra 7», білого кольору, номер 7К62V194F0136 7/076, який переданий на зберігання під розписку ОСОБА_10 , - вважати повернутим за належністю вказаній особі.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_8 , а також надати для відома іншим заінтересованим особам та направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1