Справа № 132/2971/21
Ухвала
Іменем України

29.10.2021р. слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка Вінницької області скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 від 30 липня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 01 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2021р. згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді на розгляд слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 від 30 липня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 01 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за якою відповідно до ухвали від 28.10.2021р. відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області знаходилось кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 01 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Дане кримінальне провадження, в порушення вимог чинного закону, 30 липня 2021 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_4 було закрите у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Натомість, органом досудового слідства не було вчинено всіх можливих дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, зокрема дізнавачем було взято лише покази ОСОБА_5 про те, що він ніякого умислу на несення тілесних ушкоджень не мав, а удар милицею по голові наніс випадково. Однак дані покази повністю не узгоджуються із показами допитаних в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також з її показами. Таким чином, проігноровано фактичні дані, не встановлено та не з`ясовано обставин, які мають істотне значення, а тому на думку скаржника постанова є передчасною, незаконною та необґрунтованою, в зв`язку з чим просить задовольнити скаргу.

Скаржник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, згідно якої просить подану нею скаргу розглянути за її відсутності, скаргу підтримає та просить її задовольнити.

Начальник сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, згідно якої, просить скаргу ОСОБА_3 заглянути за його відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином в передбаченому законом порядку.

Відповідно до частини 3 статті 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши доводи скарги, дослідивши оскаржувану постанову, додані до скарги документи, а також матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків:

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до статті 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України).

Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Слідчим суддею з наданих матеріалів встановлено, що в провадженні відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій знаходилось кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 01 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

30 липня 2021 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 01 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

Дана постанова мотивована тим, що в ході проведення досудового розслідування даних, які б свідчили про вчинення ОСОБА_5 діяння, яке б безпосередньо спрямовувалось на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_3 отримано не було.

Слідчий суддя не погоджується з постановою про закриття кримінального провадження, та вважає її передчасною.

Так, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у частині 4 статті 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно статей 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами частини 1 статті 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм статті 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень статті 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог статті 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, дізнавач, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо дізнавачем, слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, та чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у його вчиненні.

Згідно частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Як встановлено вище, підставою для закриття кримінального провадження слідчий зазначив відсутність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_5 .

Проте, у розумінні вимог кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин рішення дізнавача, слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні, із зазначенням конкретної частини статті КК України та юридичної кваліфікації злочину.

В ході проведення досудового розслідування, згідно доводів поданої скарги, органом досудового розслідування повністю проігноровані наявні фактичні дані, а саме покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також покази потерпілої ОСОБА_3 , які стверджували, що діяння ОСОБА_5 було безпосередньо спрямоване на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої особи, та спростовують твердження ОСОБА_5 про відсутність умислу на заподіяння тілесних ушкоджень.

Дані доводи в судовому порядку належними та допустимими доказами слідчим (дізнавачем) не спростовані. Сама ж постанова не містить аналізу показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та їх співставлення у сукупності з іншими зібраними в кримінальному провадженні доказами.

За відсутності обґрунтованої та вмотивованої постанови, постанова про закриття кримінального провадження є передчасною.

Таким чином, слідчим (дізнавачем) не проведено необхідних слідчих та/або розшукових дій, необхідних для повного та всебічного розслідування кримінального провадження, з метою виявлення фактичних даних, на підставі яких встановлюються наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Отже, постанова начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 від 30 липня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 01 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не відповідає вимогам статті 110 КПК України, оскільки не містить належного обґрунтування та мотивів її прийняття.

За вказаних обставин, вважаю, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження для проведення додаткового розслідування, в ході якого необхідно усунути зазначені недоліки та виконати слідчі дії, направлені на встановлення обставин події.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів щодо встановлення об`єктивної істини, провести необхідні слідчі дії, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 від 30 липня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 01 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України задовольнити.

Постанову начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 від 30 липня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 01 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, скасувати та провести додаткове розслідування, в ході проведення якого виконати всі вимоги, викладені в мотивувальній частині цієї ухвали, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Копію цієї ухвали, невідкладно направити до відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, для виконання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя