УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000613 від 10.12.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

13.12.2021 слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно а саме: автомобіль «BMW-730» д.н.з НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданим Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАЇ від 03.07.2008, належить ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1 та на підставі довіреності від 26.08.2021 перебуває у користуванні ОСОБА_6 ,жителя АДРЕСА_2 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 10 грудня 2021 року біля 16:50 год. По вул. Пушкіна м. Полонне Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «BMW-730» д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони с. Березна в напрямку центру міста, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зі слів водія лежав на проїжджій частині дороги. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід загинув на місці пригоди.

Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Хмельницькій області за даним фактом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000613 від 10.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

10.12.2021 в ході огляду місця дорожньо транспортної пригоди, встановлено, що автомобіль «BMW-730» д.н.з НОМЕР_1 зберіг на собі слідову інформацію, у вигляді механічних пошкоджень отриманих в наслідок ДТП. Після закінчення огляду вказаний автомобіль вилучено в якості речового доказу та поміщено на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області, що за адресою: вул. Старокостянтинівське шосе,31 м. Шепетівка.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого Львівським відділом ДАЇ від 03.07.2008 автомобіль «BMW-730» д.н.з НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1 , та який відповідно до доручення перебуває у користуванні ОСОБА_6 жителя АДРЕСА_2 .

Слідчий просить накласти арешт на указаний транспортний засіб, оскільки вилучений транспортний засіб може бути використаними, як доказ факту дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте, в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.

Володілець транспортного засобу ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд клопотання телефонограмою.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

За положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Отже, обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Ненакладення арешту на вилучене майно із забороною права на відчуження, розпорядження та користування майном або менш обтяжливий спосіб його накладення може призвести до відчуження або знищення майна, що, в свою чергу, призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні і перешкодить досягненню мети кримінального провадження.

Накладення арешту на указане майно є тимчасовим заходом. У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника майна.

За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування у кримінальному провадженні №0000613 від 10.12.2021 року на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «BMW-730» д.н.з НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданим Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАЇ, належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , та на підставі довіреності від26.08.2021 перебуває у користуванні ОСОБА_6 жителя АДРЕСА_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Виконання ухвали покласти на слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1