ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2666/21 Справа № 186/1104/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000293 від 03 серпня 2020 року та № 0000330 від 07 вересня 2020 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 липня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Першотравенська, Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
ВирокомПершотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 липня 2021 року ОСОБА_10 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання: ОСОБА_10 - у виді 4 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, ОСОБА_7 - у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

ОСОБА_7 та ОСОБА_10 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за таких обставин.

03 серпня 2020 року приблизно в 00 годин 20 хвилин, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 знаходились біля будинку №12 по вул.Кобзаря м.Першотравенська Дніпропетровської області, у останніх за попередньою змовою групою осіб виник умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_11 , поєднане з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. ОСОБА_7 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи та передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, маючи корисливий мотив та переслідуючи мету наживи, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , приблизно в 00 годин 20 хвилин 03 серпня 2020 року, знаходячись біля будинку №12, який розташований по вул.Кобзаря в м.Першотравенську Дніпропетровської області наніс один удар в область потилиці ОСОБА_11 від чого останній впав, тим самим позбавивши ОСОБА_11 можливості чинити йому супротив, після чого ОСОБА_10 , розуміючи, що його діє є відкритими для потерпілого та ОСОБА_12 відкрито з кишені ОСОБА_11 викрав мобільний телефон марки Nokia 3.1 Plus, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 вартістю 2611 гривень 11 копійок, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_7 покинули місце скоєння злочину.
Крім того, 06 вересня 2020 року у період часу приблизно з 22 години 30 хвилин до 23 години 00 хвилин ОСОБА_7 разом з потерпілим ОСОБА_13 знаходилися в міському парку, який розташований за будинком культури «Україна» по вул.Кобзаря,8 в м.Першотравенську Дніпропетровської області. У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення майна ОСОБА_13 , а саме: чоловічої сумки коричневого кольору, яка була при ньому та іншого майна, яке могло бути в сумці.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаному парку, 06 вересня 2020 року у період з 22 години 30 хвилин до 23 години 00 хвилин, застосовуючи до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою подолання опору з боку останнього, наніс йому не менше двох ударів рукою в область голови, спричинивши ОСОБА_13 легкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми правої виличної ділянки, саден верхньої губи, після чого відкрито викрав, шляхом ривка, чоловічу сумку коричневого кольору, яка була при собі у потерпілого ОСОБА_13 та не представляє для нього матеріальної цінності, у якій знаходилися належні останньому мобільний телефон «Meizu» C9, imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , вартістю 1218 грн. 39 коп., а також чоловічий гаманець чорного кольору та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_13 , які не представляють для потерпілого матеріальної цінності, у подальшому обернувши викрадене чуже майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 1218 гривень 39 копійок.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , внаслідок м`якості. На переконання покарання, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений вчинив 2 злочини, свою вину не визнав, намагався перекласти свою відповідальність на потерпілих. Окрім цього, суд не врахував, що ОСОБА_7 не працює, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, другий епізод злочину вчинив під час порушення ним запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Свої вимоги адвокат обґрунтовує порушенням положень ст. 370 КПК України. Захисник вважає, що суд спотворив показання обвинуваченого, потерпілих та свідків, а також виклав їх у вироку вибірково. На переконання апелянта, суд не надав належної оцінки показанням, які спростовують наявність попередньої змови між ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , а також доводять, що конфлікт між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 виник з приводу каблучки, яку потерпілий заборгував обвинуваченому. Водночас, поза увагою та належної оцінки були залишені й показання, які вказують на наявність боргових відносин й між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , а також доводять, що сумку обвинуваченому останній віддав добровільно.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений вказує на фальсифікацію кримінального провадження щодо нього та наводить доводи аналогічні за змістом тим, що зазначені в апеляційній скарзі його захисником. Разом із цим, обвинувачений вказує на те, що ухвалюючи щодо нього вирок, попри подані ним скарги, суд не надав належної оцінки стану його здоров`я. Окрім цього, обвинувачений звертає увагу на те, що він не мав побачень із своїм захисником та останній не здійснював належним чином його захист ані під час досудового розслідуванні, ані під час судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, та кваліфікація дій останнього учасниками провадження не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Водночас, апелянти оскаржують вирок щодо ОСОБА_7 , з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, істотного порушення закону України про кримінальну та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин колегія суддів переглядає вирок лише щодо ОСОБА_7 та виключно з підстав, зазначених в апеляційних скаргах прокурором, обвинуваченим та його захисником.
При цьому, порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинувачених та на кваліфікацію їх дій, колегією суддів не встановлено.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 , який зазначив, що він зустрів свого знайомого ОСОБА_7 з яким стали вживати спиртні напої. Коли стемніло на вулиці вони вирішили прогулятися по місту, та пішли до магазину та зустріли ОСОБА_11 . Потім ОСОБА_11 з дружиною та сином пішли, а вони зі ОСОБА_7 перейшли через вулицю та пішли по її протилежній частині. В подальшому ОСОБА_7 перейшов через проїжджу частину, підійшов до ОСОБА_11 , наніс йому удав в підборіддя, від чого останній впав. Він в цей час також підійшов до ОСОБА_7 з ОСОБА_11 та побачив, що з кишені потерпілого випав мобільний телефон. Він підняв телефон показав його ОСОБА_7 , з яким вони спільно перевірили чи не розбився екран в телефоні, і вони разом вирішили, що якщо за ОСОБА_11 є борг за каблучку, що ОСОБА_11 не заперечував, то хай заплатить хоч так. Потім вони зі ОСОБА_14 пішли до ломбарду де він заклав мобільний телефон ОСОБА_11 за 1000 гривень. За 500 гривень він викупив з ломбарду належний йому мобільний телефон, інші кошти вони зі ОСОБА_7 витратили на придбання продуктів харчування та пиво;
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав свою вину, проте не заперечував, що дійсно вдарив ОСОБА_11 в обличчя, і від цього удару потерпілий впав, а також визнав, що вони разом з ОСОБА_10 заходили до ломбарду. Поряд із цим, ОСОБА_7 підтвердив, що дійсно у вересні місяці 2020 року він зустрів ОСОБА_13 та заходив до його під`їзду, а також не заперечував, що передав сумку ОСОБА_13 з речами ОСОБА_15 , який того дня також перебував за місцем злочину;
- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який значив, що коли він проводжав колишню дружину та неповнолітнього сина додому, його чимось вдарили по голові від чого він впав, коли прийшов до тями у нього в кармані штанів був відсутній мобільний телефон. Зі слів сина та колишньої дружини йому відомо, що його по голові вдарив ОСОБА_7 , з яким вони знайомі довгий період часу. У той день біля магазину КАПО він бачив ОСОБА_7 , так як останній підходив до нього та прохав у нього закурити, але ніякого конфлікту в той день у них не було. Приблизно років 10 тому ОСОБА_16 брав у нього в борг грошові кошти та надав йому в заставу золоту каблучку, яку через деякий час його мати повернула товаришу ОСОБА_7 , який прийшов до неї за даною каблучкою. У той час ОСОБА_7 намагався пред`являти йому претензії про те, що каблучка йому не повернута, але потім все затихло і більше дев`яти років ОСОБА_7 ніяких претензій йому з цього приводу не висував. Фізичних конфліктів у нього зі ОСОБА_7 раніше не було;
- показаннями потерпілого ОСОБА_13 , який зазначив, що був знайомий зі ОСОБА_17 приблизно 5 років, мав з ним рівні взаємовідносини були. 06 вересня 2020 року після 22 години він ішов з магазина «Варус», де придбав дві пляшки пива ємністю 2 л. кожна. На площі біля ДК «Шахтарів» він зустрів ОСОБА_7 , який попрохав віддати йому одну пляшку пива. Він запропонував випити пиво разом, але ОСОБА_7 наполягав, щоб він саме передав йому пляшку з пивом. Він не погодився та пішов далі. Щоб уникнути конфлікту він пішов у бік свого будинку, але його наздогнав ОСОБА_7 і вдарив рукою по обличчю. Він продовжував рух, а ОСОБА_7 йшов з ним поряд та продовжував його бити, оскільки на прохання ОСОБА_7 надати йому 200 гривень він відповів відмовою. Потім вони пішли до будинку, де проживає його мати, так як він хотів сховатися від ОСОБА_7 . До них підходив ще якийсь чоловік, але той чоловік його не чіпав. Потім його сумку з документами та мобільним телефоном «Мейзу» забрав ОСОБА_7 . Коли він прийшов до своєї матері, то мати впустила його до квартири, а ОСОБА_7 не впустила. У матері та ОСОБА_7 виник конфлікт, оскільки останній вимагав, щоб мати надала йому 200 гривень. Коли вони з матір`ю залишилися в квартирі, то він їй розповів, що у нього викрали сумку, документи та мобільний телефон, а також що його побили;
- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка підтвердила, під балконом її квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , відбувалася бійка. Коли вона вийшла на балкон то побачила, що два чоловіка один менший на зріст, який за рухами та поведінкою схожий на обвинуваченого ОСОБА_7 , а інший більший - б`ють чоловіка який лежав на землі. Також там знаходилися жінка та хлопчик підліток. Чоловік який був менший на зріст вів себе агресивно, наносив удари тому чоловіку, що лежав на землі, викрикував нецензурні слова, інший чоловік стояв збоку. Жінка намагалася підняти чоловіка, який лежав на землі. З розмов вона зрозуміла, що у чоловіка, який лежав на землі забрали мобільний телефон, але хто це зробив їй не відомо. Про викрадення телефону говорила жінка, яка знаходилася на місці події;
- показаннями свідка ОСОБА_19 мати ОСОБА_10 , яка зазначила, що зі слів сина дізналась, що вони зі ОСОБА_7 вночі зустріли ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_11 і у останнього випав мобільний телефон, який він підібрав та в подальшому із ОСОБА_7 заклали до ломбарду;
- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_20 , який підтвердив, що коли вони разом з батьками поверталися вночі додому, ОСОБА_7 вдарив його батька - ОСОБА_11 в потилицю від чого останній упав. Стадник вів себе агресивно, кричав на його матір, та наносив удари ногами його батьку який лежав на землі. ОСОБА_10 також один раз вдарив кулаком його батька в живіт, та дістав у нього з карману штанів мобільний телефон. Він особисто прохав повернути телефон батьку, але вони на його прохання ніяк не реагували;
- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що у судовому засіданні пояснила, що у вересні 2020 року, коли на вулиці вже було темно у вікно її квартири, яка знаходиться на першому поверсі, постукав її син ОСОБА_13 і вона пішла відкривати йому двері. Вона відкрила двері під`їзду, та сказала сину, щоб він заходив. В той час як вони заходили в квартиру, то до її квартири намагався зайти незнайомий чоловік, але вона його не впустила, тоді даний чоловік став кричати про якісь 200 гривень. На запитання до сина , що це за 200 гривень, останній пояснив, що у нього ніяких боргів немає. Крім того син їй повідомив що у нього даний чоловік викрав сумку, водійське посвідчення та мобільний телефон, у зв`язку з чим вони зателефонували до поліції;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка підтвердила в судовому засіданні, що коли вони з колишнім чоловіком та неповнолітнім сином йшли додому, ОСОБА_7 ззаду вдарив по голові ОСОБА_11 , який від удару впав на землю. У той час як вона розмовляла зі ОСОБА_14 , та з`ясовувала у останнього підстави для такої поведінки, то ОСОБА_10 з карману ОСОБА_11 витягнув мобільний телефон. Вважає, що в той час як ОСОБА_10 витягував з карману її колишнього чоловіка мобільний телефон він розумів, що його діє є для неї очевидними. ЇЇ неповнолітній син прохав, щоб повернули мобільний телефон;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який зазначив, він вийшов на вулицю прогулятися та зустрів ОСОБА_7 . Потім він відійшов в туалет, коли повернувся, то там вже був ОСОБА_13 , ОСОБА_7 і дві баклажки пива. У парку вони випили по декілька ковтків пива і між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 виник конфлікт в ході якого ОСОБА_7 говорив, щоб ОСОБА_22 повернув йому 200 гривень и дав останньому два ляпаса. Потім вони пішли до якогось будинку, де ОСОБА_13 , зі ОСОБА_7 зайшли до під`їзду. Пізніше з будинку вийшов ОСОБА_7 у якого в руках була сумка ОСОБА_13 . Сумку ОСОБА_7 передав йому на зберігання та попрохав закласти до ломбарду мобільний телефон. Своє прохання ОСОБА_7 обґрунтував тим, що у нього відсутні документи. До ломбарду вони пішли разом та він заклав телефон на своє ім`я за 300 гривень. Що зробили з грошима він не пам`ятає, так як був у стані алкогольного сп`яніння;
- протоколом огляду документів на телефон від 03 серпня 2020 року відповідно до якого ОСОБА_11 надав слідчому документи на придбання мобільного телефону марки Nokia 3.1 Plus, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , який він придбав за 3999 гривень 13 березня 2019 року, а саме чек та коробку з-під телефону (т.1 а.п.195-198);
- протоколом огляду мобільного телефону від 03 серпня 2020 року , яким підтверджено, що ОСОБА_19 добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон Nokia 3.1 Plus, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 темно-синього кольору, який вона викупила у відділенні Економ ломбарду по вул.Шкільній, 27 в м.Першотравенську 03 серпня 2020 року, коли дізналася, що даний телефон до ломбарду заклав її син ОСОБА_10 (т.1, а.п.204-207);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 серпня 2020 року, якими підтверджено, що ОСОБА_11 впізнав у ОСОБА_10 особу, яка нанесла йому удар у живіт (т. 1, а.п.213-214);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 серпня 2020 року, відповідно до яких ОСОБА_12 впізнала у ОСОБА_10 особу, яка наносила тілесні ушкодження ОСОБА_11 та викрала мобільний телефон останнього (т.1, а.п.215-216);
- протоколом огляду від 04 серпня 2020 року та договором № 10.7425 від 03 серпня 2020 року, який укладено між Повним товариством «Економ ломбард «Добродькін О.М. та компанія» і ОСОБА_10 , яким підтверджено, що 03 серпня 2020 року ОСОБА_10 заклав до ломбарду по вул.Шкільній,27 в м.Першотравенську мобільний телефон Nokia ТА-1104, 3558-4609-4768-113 за 1020 гривень (т.1, а.п.217-220);
- протоколом огляду оптичного CD-R диску від 03 серпня 2020 року та самим відеозаписом з камер відеоспостереження м.Першотравенська, який було переглянуто в ході судового провадження, та яким підтверджено, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 03 серпня 2020 року в 00 годин 20 хвилин знаходилися в районі перехрестя вул.Шахтарської Слави та вул.Кобзаря також в цей час в цьому ж районі перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_20 . ОСОБА_7 та ОСОБА_10 перейшли вул. Кобзаря до Алеї Слави та зупинилися на тротуарі, в той час як Харитонові звернути на вул.Кобзаря та пішли у напрямку будинку №12. У цей час ОСОБА_10 знову перетнув вул. Кобзаря та пішов за Харитоновими. ОСОБА_7 продовжив рух по Алеї Слави та перетнув вул. Кобзаря через незначний проміжок часу. У 00 годин 25 хвилин 03 серпня 2020 року ОСОБА_10 та ОСОБА_7 знову перейшли дорогу та стали рухатися у бік центральної міської площі по вул.Шахтарської Слави (т.1, а.п. 210-211);
- висновком експерта від №166 від 10 серпня 2020 року, згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми скронево-тім`яної області та саден волосистої частини голови, які утворилися від дії тупих твердих предметів (предмету), що діяли за ударним механізмом та по дотичній з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п.2.3.2.б) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості ушкоджень) Наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 р. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених ушкоджень, давність їх утворення може відповідати терміну в ніч з 02 на 03 серпня 2020 року. Враховуючи кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень малоймовірно їх спричинення при падінні з висоти власного зросту (т.1, а.п.223-224);
- висновком експерта №19/104-17/2/12.1/381 від 18 серпня 2020 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки Nokia 3.1 Plus, на час вчинення злочину, а саме на 03 серпня 2020 року, могла складати 2611 гривень 11 копійок (т.1, а.п.227-229);
- заявою ОСОБА_15 від 07 вересня 2020 року, якою підтверджено, що він 07 вересня 2020 року добровільно видав працівникам поліції договір з ломбарду №10.8869, сумку коричневого кольору, гаманець чорного кольору та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_13 (т.1, а.п.247);
- договором №10.8869 від 06 вересня 2020 року, укладеним між ПТ «Економ ломбард «Добродькін О.М. та компанія» і ОСОБА_15 , відповідно до якого, останній заклав до ломбарду телефон «Meizu» C9, НОМЕР_3 за 700 гривень (т.1, а.п.237);
- протоколом огляду від 11 вересня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_15 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «Meizu» C9, imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , чорного кольору (т.1 а.п.248-250, т.2, а.п.1-3);
- протоколом огляду документів на телефон від 16 вересня 2020 року, яким підтверджено, що ОСОБА_13 надав слідчому документи на придбання мобільного телефону марки «Meizu» C9, imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , який він придбав за 2275 гривень 30 квітня 2019 року, а саме чек, коробку з-під телефону та гарантійний талон (т.2, а.п.9-14);
- висновком експерта №214/37 від 10 вересня 2020 року, згідно якого у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми правої виличної ділянки, саден верхньої губи, саден лівого ліктьового суглобу, які утворилися по ударному механізму від дії тупого (тупих) твердого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі) з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області. Дані тілесні ушкодження утворилися 06 вересня 2020 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_13 було спричинено не менше трьох травматичних дій (т.2 а.п.17-18);
- висновком експерта №19/104-17/2/12.1/408 відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Meizu» модель C9, на час вчинення злочину, а саме на 06 вересня 2020 року, могла складати 1218 гривень 39 копійок (т.2, а.п.17-18);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 серпня 2020 року за участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_20 в ході якого свідки підтвердили, що відкрите викрадення мобільного телефону належного ОСОБА_11 03 серпня 2020 року скоїли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а також на місці скоєння злочину показали механізм відкритого викрадення майна (т.2, а.п.23-28).
Надаючи оцінку цим доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що дії обвинувачених за епізодом від 03 серпня 2020 року були узгоджені між собою, на що вказують показання самих обвинувачених, які зазначили, що ОСОБА_7 наніс удар, а ОСОБА_10 забрав мобільний телефон потерпілого.
Наведені обставини не заперечували й свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_20 , які зазначили, що ОСОБА_7 наніс удар потерпілому, а ОСОБА_10 забрав у нього мобільний телефон.
Вирішуючи питання наявності злочинної змови між обвинуваченими, суд виходить також й з того, що останні переслідували ОСОБА_11 , що підтверджується відеозаписом з камер спостереження.
Щодо тверджень захисту про те, що ОСОБА_7 не був обізнаний у тому, що ОСОБА_10 заволодів майном потерпілого, то ці обставини повністю спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 , протоколом огляду від 04 серпня 2020 року, згідно з яким телефон було закладено до ломбарду саме ним, а також й показаннями ОСОБА_7 , який факт перебування у приміщенні ломбарду разом з ОСОБА_10 не заперечував.
Доводи ОСОБА_7 про те, що він того дня викупив з ломбарду свій телефон суд розцінює критично, оскільки жодних доказів, які б підтверджували ці обставини суду надано не було.
Що стосується доводів захисту про те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 були боргові зобов`язання, то вони свого підтвердження під час судового розгляду не знайшли. Суд звертає увагу на те, що стороною захисту не заявлено свідків, які могли підтвердити ці обставини, в той час як потерпілим вони під час судового розгляду були повністю спростовані. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини добровільного повернення потерпілим свого майна в рахунок боргових зобов`язань.
З наведених підстав суд не може погодитись й з доводами захисту в частині наявності боргу у потерпілого ОСОБА_13 , за епізодом від 06 вересня 2020 року.
Під час судового розгляду потерпілий пояснив, що мав нормальні взаємовідносини зі ОСОБА_7 та ніколи з ним не конфліктував. Жодних доказів, які б ставили під сумнів достовірність зазначених показань суду також надано не було.
За цих умов, дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом правильно та ознаки вимагання за обома епізодами грабежу в даному випадку відсутні.
Щодо доводів захисту про непричетність ОСОБА_7 до вчинення другого епізоду грабежу, то вони повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , а також й потерпілого ОСОБА_13 , які є послідовними, узгоджуються між собою та відповідають дослідженим судом письмовим доказам - заявою ОСОБА_15 від 07 вересня 2020 року про добровільну видачу працівникам поліції договору з ломбарду, сумки, гаманця та водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_13 , договором №10.8869 з ломбарду від 06 вересня 2020 року, протоколом огляду від 11 вересня 2020 року про добровільну видачу ОСОБА_15 мобільного телефону, який з протоколом огляду документів на телефон від 16 вересня 2020 року, належить ОСОБА_13 .
З огляду на вказані докази, жодні сумніви у тому, що злочин було вчинено за попередньою змовою та дії ОСОБА_7 за обома епізодами були спрямовані на відкрите заволодіння майном у суду відсутні.
Твердження захисту про те, що висновки суд ґрунтуються на суперечливих показаннях свідків та потерпілих свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли, оскільки спростовуються технічними записами судових засідань, перевірених судом.
Що стосується доводів захисту про порушення права на захист ОСОБА_7 , то їх суд також розцінює критично, оскільки слідчі дії були проведене за участю захисника та жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що за клопотанням обвинуваченого останньому не було забезпечено право на побачення із захисником або право його замінити, у зв`язку з неналежним захистом, матеріали провадження не містять.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного ним покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину і особі останнього, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вищезазначених вимог.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а також особу обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, не є особою з інвалідністю, має захворювання підшлункової залози у зв`язку з чим перебуває на диспансерному обліку, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимий. Також при призначенні покарання суд врахував, що злочин 06.09.2020 ОСОБА_7 скоїв під час дії відносно нього міри запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, яка була обрана відносно нього слідчим суддею Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 05 серпня 2020 року. Обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання судом встановлено не було.
Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього виключно в умовах ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку, колегія суддів погоджується та вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.
Отже, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,
колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 16 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4