ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/538/20

Провадження № 1-кп/486/31/2021

15 листопада 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5

- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області матеріали кримінального провадження внесеного 01.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159, на підставі обвинувального акту відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Костянтинівка, Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, працюючого на посаді монтажника ПрАТ «Юженергобуд», одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2020 року о 18.33 год., під час виконання службових обов`язків в добовому наряді, начальником сектору реагування патрульної поліції №1 Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області майором поліції ОСОБА_5 та інспектором сектору реагування патрульної поліції №4 старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 на службовому автомобілі марки «Шкода Рапід», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було здійснено виїзд до двору будинку АДРЕСА_2 , за викликом оператора 102, щодо факту керування водієм автомобіля «Volkswagen» у стані алкогольного сп`яніння.

Після прибуття за вищевказаною адресою працівники поліції зупинили автомобіль «Volkswagen Transporter», д/н: НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який на момент зупинки рухався за кермом автомобіля із зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння. Під час складання відносно ОСОБА_4 матеріалів за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, на пропозицію начальника СРПП № 1 Южноукраїнського ВП ОСОБА_5 вийти з салону автомобіля, останній, повністю усвідомлюючи, що ОСОБА_5 є працівником поліції та виконує свої службові обов`язки, однак не бажаючи підкоритися законним вимогам працівника поліції, діючи умисно та посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, близько 18 год. 40 хв. стрімко вийшов з салону автомобіля та почав чинити активний фізичний опір працівнику правоохоронного органу - начальнику сектору реагування патрульної поліції № 1 Южноукраїнського ВП Первомайського ВП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області майору поліції ОСОБА_5 , хапаючи та шарпаючи останнього за формений одяг, в результаті чого ривком пошкодив зимову формену куртку (бушлат) поліцейського.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Також, у вказаний час та вказаних вище обставин, в момент, коли інспектор СРПП № 4 ОСОБА_6 втрутився в конфлікт з метою припинення злочину, ОСОБА_4 , не припиняючи своїх протиправних дій, повністю розуміючи, що ОСОБА_6 є працівником поліції і виконує свої службові обов`язки, не бажаючи підкоритися законним вимогам працівника поліції, діючи умисно та посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, наніс раптовий удар рукою в область правого ока ОСОБА_6 , чим спричинив останньому крововилив з садном на нижньому повіці правого ока, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, погодився зі всіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, та відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні також відмовилися від дослідження доказів зібраних органом досудового розслідування, які доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, пояснивши, що претензій до обвинуваченого не мають.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України.

Вирішуючи питання про покарання, суд, відповідно до ст. 12 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який на «Д» обліку в лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, раніше не судимий, враховує суд і той факт, що тяжких наслідків від скоєння кримінального правопрушення не настало.

У розумінні ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає повне визнання вини обвинуваченим, щиросердне каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 368 КПК України, суд приймає до відома досудову доповідь Арбузинського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого у кримінальному провадженні (а.с. 70-71).

Враховуючи вищезазначене, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, думку обвинуваченого та потерпілих, які підтримали позицію прокурора, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопрушень буде призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на переконання суду, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних проступків.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати пов`язані з проведенням експертизи відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374-376, КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК україни та призначити покарання за ч.2 ст. 342 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 345 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Відповідно до п.1), п.2) ч.1, п.2) ч.3 ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- зимовий верхній формений одяг (бушлат), який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити потерпілому;

- відеокамеру «Global Body Camera GЕ-915» інвентарний номер 3/3, яка передана на зберігання ОСОБА_5 , залишити потерпілому;

- два диски з відеозаписами з нагрудної камери поліцейського та з салону службового автомобіля, залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000159.

З підстав передбачених ч.2 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1