Провадження №1-кс/463/6839/21
У Х В А Л А

10 листопада 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій і оборонній сфері західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 від 20 вересня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

прокурор звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Клопотання мотивує тим, що у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 від 20 вересня 2021 року ОСОБА_5 підозрюється в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, зокрема у тому, що він будучи інспектором прикордонної служби, діючи за попередньою змовою групою осіб, під час перетину міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська-Гребенне» Львівської митниці ДФС, висловив вимогу ОСОБА_6 надати неправомірну вигоду і останній, будучи поставлений в умови, за яких відмова від надання ОСОБА_5 неправомірної вигоди зашкодить його законним правам та інтересам, передав підозрюваному неправомірну вигоду у розмірі 2000 грн., за безперешкодне переміщення через Державний кордон України товарів побутового призначення по лінії «Зелений коридор» смугою руху «в`їзд в Україну». Вважає, що з огляду на необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, таких як переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на заявника і свідків у цьому провадженні,вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливлює запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що на його думку необхідність обрання домашнього арешту є обґрунтованою та підтверджується зібраними у справі доказами.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечили. Вважають підозру необґрунтованою, наявність ризиків не доведено. Підозрюваний зазначив, що він не вимагав і не отримував жодних коштів, йому примусово засунули у кишеню працівники СБУ під час проведення операції, коли його повалили на землю.

При цьому звертає увагу, що підозра ґрунтується на протоколі огляду місця події, постанові про ідентифікацію та поміщення грошових коштів, показання двох свідків, які були понятими при огляді місця події, якими не спростовуються доводи підозрюваного про те, що йому примусово засунули у кишеню кошти працівники СБУ під час проведення операції, коли його повалили на землю. Окрім цього, вважає, що після винесення постанови від 20.09.2021 року про виділення у окреме провадження матеріалів провадження №0000461 від 20 вересня 2021 року та скерування постанови керівнику Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові у відповідності до положень ст.214 КПК України керівник органу досудового розслідування повинен був визначити слідчого у вказаному провадженні та доручити його розслідування. А тому вважає, що прокурор без достатніх підстав, визначених п.5 ч.2 ст.36 КПК України, проводив слідчі дії у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та додатково надані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

З матеріалів подання вбачається, що 20.09.2021 року на виконання постанови прокурора від 20.09.2021 року (а.с.50) було внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України. При цьому витяг із ЄРДР (а.с.4) містить відомості про те, що органом досудового розслідування у провадженні є Перший слідчий відділ (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові, а також зазначено слідчих, які здійснюють досудове розслідування та П.І.П. прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво, в тому числі ОСОБА_3 .

Тому доводи захисту про те, що після виділення матеріалів у окреме провадження не визначено слідчих, які уповноважені на розслідування цього провадження №0000461 від 20 вересня 2021 року не відповідають дійсності.

Окрім цього, частиною 2 ст.36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений:

4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, діючий КПК України надає повноваження процесуальному прокурору особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом у разі необхідності. При цьому, оскільки законом не визначено конкретні випадки, у яких прокурор може проводити слідчі дії, то слід розуміти, що таку необхідність у їх проведенні визначає саме прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що у даному провадженні прокурор ОСОБА_3 , як процесуальний керівник досудового розслідування, на законних підставах проводив слідчі (розшукові) дії, за результатами яких складено процесуальні документи, які обґрунтовують висунуту підозру ОСОБА_5 .

Тому доводи захисту про те, що вчиняючи ці процесуальні (розшукові) дії прокурор вийшов за межі наданих ст.36 КПК України повноважень є необґрунтованими.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя вважає, що прокурор на даному етапі слідства довів обґрунтованість підозри у отриманні службовою особою неправомірної вигоди у розмірі 2000 грн. Зокрема, на підтвердження можливої причетності підозрюваного до скоєння кримінального правопорушення вказує протокол огляду, ідентифікації та помічення грошових коштів (а.с.13), протоколом допиту свідків, які брали участь у проведенні огляду місця події, протокол огляду місця події - території Міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Рава-Руська-Гребенне Львівської митниці ДМС, який знаходиться за адресою Львівська область, Жовківський район, с.Рата вул. Гребінська, 28 від 23.10.2021 року, в результаті якого зафіксовано на автодорозі поблизу приміщення «Паспортний контроль» позаду автомобіля марки «Мерседес-Бенс», д.н.з. НОМЕР_1 , підозрюваного ОСОБА_5 , який ніс службу у прикордонному наряді. Він добровільно видав із кишені штанів та кишені куртки по 2 купюри номіналом по 500 грн., всього 2 тис.грн., походження яких він пояснити не зміг. При цьому, серія і номера вказаних купюр співпадають із номерами і серіями купюр, які були помічені та передані свідкові ОСОБА_6 . При відтворенні запису відеофіксації вказаної слідчої дії під час розгляду клопотання, слідчий суддя переконався у тому, що дійсно вказані купюри були видані підозрюваним із лівої кишені штанів та лівої кишені форменної куртки і кошти, та місця біля кишень, один палець руки підозрюваного при освічуванні ліхтариком у ультрафіолетовому спекторі мали світіння яскравим світлозеленим кольором. Окрім того, підозрюваний на запитання прокурора ствердив, що походження цих коштів пояснити не може, але він знає, що відповідно до чинного законодавства при несенні служби забороняється мати таку суму коштів.

Таким чином вказані докази вказують на можливе вчинення підозрюваним, як службовою особою, кримінального правопорушення у сфері корупції.

При цьому, на даному етапі слідства слідчий суддя не перевіряє доведеність вини у скоєнні інкримінованих злочинів, та належність та допустимість доказів, які доводять таку вину.

Слідчий суддя вважає, що вказані матеріали можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините кримінальне правопорушення, а тому погоджується із доводами про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Разом з тим, суд погоджується із захистом про те, що підозра за ч.3 ст.368 КК України в частині скоєння вимагання неправомірної вигоди групою осіб не має належного обґрунтування доказами, зокрема матеріали клопотання таких об`єктивних даних не містять. На час розгляду клопотання у цьому провадженні не допитано свідка ОСОБА_6 , який би міг підтвердити чи спростувати доводи про вимагання неправомірної вигоди, окрім того підозра не містить даних про осіб, у групі з якими підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що наявні докази, які долучені до матеріалів клопотання можуть вказувати лише на обґрунтованість підозри у одержанні службовою особою неправомірної вигоди.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує, що у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova) [GC], пункти 86-91 ЄСПЛ вказав, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Суд постановив, що цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою (там само, пункти 104 і 113-114).

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний на даному етапі слідства обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення пов`язаного із незаконним отримання неправомірної вигоди, яке належить до корупційних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі, він є працівником правоохоронного органу, який обізнаний із оперативно-розшуковими заходами, а тому слідчий суддя погоджується з тим, що є підстави вважати, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, впливати свідків, а також знищити службові документи, які підтверджують причетність його до інкримінованих дій.

З врахуванням наведених вище ризиків, а також наведене них вище доводів про відсутність належних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри у скоєнні саме кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України, слідчий суддя не вбачає підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Разом з тим, враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що на даний момент досудове розслідування триває, з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків визначених ст.177 КПК України, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу свідків у кримінальному провадженні, перешкоджанні кримінальному провадженні іншим чином, в тому числі знищенні документів, прихожу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

При цьому з наведених вище підстав доводи захисту про відсутність підстав для обрання до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя відхиляє як не обґрунтовані.

Керуючись вимогами статей 176-179, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора задоволити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на строк два місяці із покладенням наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із с. Вишня Городоцького району Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматись від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Письмово під розпис повідомити підозрюваного про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій і оборонній сфері західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 11 листопада 2021 року.

Суддя ОСОБА_1