Справа № 159/6586/21
Провадження № 1-кп/159/161/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайоний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000658 від 19.07.2021, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не судимого, учасника бойових дій, який займає посаду помічника начальника служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший лейтенант, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_6 в порушення статей 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та пунктів 2.1а), 2.3б),г), 2.9а), 13.1 Правил дорожнього руху, 18 липня 2021 року приблизно о 21 годині 10 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним мотоциклом «Kawasaki-Z 750», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у м.Ковелі по вул.Володимирській поблизу будинку 154а, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, та допустив зіткнення з автомобілем «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_8 , отримала тілесні ушкодження у виді відкритого перелому нігтьової фаланги третього пальця лівої кисті, яке відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дорожньо-транспортна пригода та її наслідки перебувають в прямому причинному зв`язку з порушенням водієм мотоциклу «Kawasaki-Z 750», реєстраційний номер НОМЕР_2 , обвинуваченим ОСОБА_6 вимог п.2.1.а), п.2.3 б), п.2.9 а), п.13.1 Правил дорожнього руху.

Так, п.2.1а) забороняє керування транспортним засобом без отримання посвідчення певної категорії, п.2.3б) зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, п.2.9а) забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, п.13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, особливостей вантажу, зобов`язаний дотримуватись безпечної дистанції.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.286-1 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

Так допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, та перебування під час керування мотоциклом в стані алкогольного сп`яніння визнав повністю, підтвердив обставини вчинення злочину відповідно до пред`явленого обвинувачення, додатково пояснив, що того вечора під час святкування дня народження випив алкогольного пива, а через кілька годин сів за кермо власного мотоцикла та з пасажиркою ОСОБА_8 рухався з с.Турійськ в напрямку м.Ковель. Під час руху по вул.Володимирській в м.Ковелі транспортний засіб «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився попереду на його смузі руху, почав екстрене гальмування, він також зменшив швидкість, однак не зміг уникнути зіткнення. Просив при призначенні покарання врахувати те, що він повністю компенсував витрати травмованої пасажирки на лікування, відшкодував лікувальному заклади витрати на лікування потерпілої та зробив належні висновки.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого.

Водночас суд звертає увагу на те, що орган досудового розслідування при пред`явленні обвинувачення включив до переліку пунктів, які перебувають у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - п.2.3.г) Правил дорожнього руху.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (справа № 682/956/17) та у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №337/2655/20 вказано, що під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст.286 КК України, тобто знаходилися у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст.286 КК України.

За матеріалами справи порушення п.2.3г) Правил дорожнього руху, яким встановлена заборона під час руху на мотоциклі перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів, не перебувало у прямому причинному зв`язку із наслідками ДТП у виді отримання потерпілою перелому фалангу пальця. Тому суд виключає даний пункт з обвинувачення.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд керується положеннями ст.50, ст.65 КК України, в силу яких суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання з тим, щоб особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» індивідуалізація покарання у даній категорії справ досягається зокрема не лише з урахуванням наслідків, що настали, але й характеру та мотиву допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

ОСОБА_6 вчинив необережний злочин, який за ступенем тяжкості належить до категорії нетяжких злочинів, однак має значну суспільну небезпечність, оскільки мало місце керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Водночас, обвинувачений є молодою особою, має міцні соціальні зв`язки, одружений, виключно позитивно характеризується за місцем служби, приймав участь у бойових діях, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини, щире каяття, яке проявилось у повному відшкодуванні потерпілій завданої шкоди та поведінці під час судового розгляду, яка засвідчила критичне ставлення особи до вчиненого.

Про повне відшкодування завданої шкоди потерпіла вказала під час підготовчого судового засідання та засвідчила у письмовій заяві.

Повне відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої в розмірі 11 807,37 грн підтверджено квитанцією від 17.12.2021.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

У відповідності до ст.69 Кримінального кодексу, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті особливої частини за це кримінальне правопорушення.

Врахувавши обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, в їх сукупності, а саме те, що ОСОБА_6 у вчиненому щиро розкаявся, усвідомив незаконність вчинених дій, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував завдану майнову шкоду, зважаючи при цьому на відсутність обтяжуючих обставин та позицію потерпілої, яка клопотала про найменше покарання, приймаючи до уваги конкретні обставини вчинення злочину та ті Правила дорожнього руху, порушення яких призвело до ДТП та його наслідків, поведінку обвинуваченого, який після події надав допомогу потерпілій, з огляду на майновий стан обвинуваченого та характер його служби у Збройних Силах України, суд вважає необхідним призначити основне покарання із застосуванням ст.69 Кримінального кодексу, тобто більш м`яке ніж передбачено санкцією частини першої статті 286-1 Кримінального кодексу, а саме у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень.

Що стосується додатково покарання за ч.1 ст.286-1 КК у виді позбавлення права керування транспортним засобом, то воно є обов`язковим, оскільки згідно з матеріалами справи обвинувачений отримав посвідчення водія. Достатнім у цій справі є позбавити ОСОБА_6 права керування транспортними засобами на строк три роки.

На переконання суду таке поєднання основного та додаткового покарання буде справедливим, відповідатиме вимогам закону, принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Процесуальні витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/103-21/7759-ІТ від 22.09.2021 в розмірі 686,48 грн та судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/103-21/8375-ІТ від 27.10.2021 в розмірі 2745,92 грн слід покласти на обвинуваченого.

На підставі ст.174 КПК арешт накладений ухвалою слідчого судді від 22.07.2021 на транспортні засоби необхідно скасувати.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК.

Цивільні позови не заявлені.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись статтями 349, 374,375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_6 в доход держави процесуальні витрати за проведення

судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/103-21/7759-ІТ від 22.09.2021 в розмірі 686,48 гривень та судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/103-21/8375-ІТ від 27.10.2021 в розмірі 2745,92 гривень.

Речові докази : мотоцикл «Kawasaki-Z 750», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути обвинуваченому ОСОБА_6 , автомобіль «Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_7 . Скасувати арешт, накладений на ці транспортні засоби, ухвалою слідчого судді від 22.07.2021.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1