КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12.10.2021 задоволено частково клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжній захід у виді домашнього арешту, із забороною останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, строком до 10.12.2021 включно.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт для виїзду за кордон.
Виконання ухвали доручено органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Визначено дату закінчення дії ухвали 10.12.2021.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що органом досудового розслідування не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, та не надано доказів вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.
Слідчим суддею поверхнево досліджено докази та інші документи, якими орган досудового розслідування обґрунтовує клопотання про застосування запобіжного заходу.
На переконання захисника, протоколи допиту потерпілого та свідків є недопустимими доказами, оскільки слідчий суддя, всупереч вимог ст.ст. 23, 95 КПК України, не отримав показання даних осіб безпосередньо під час розгляду клопотання слідчого. Під час судового засідання сторона захисту заявляла клопотання про допит зазначених осіб.
Органом досудового розслідування додано до клопотання постанову про призначення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_9 від 21.04.2021, однак жодних вихідних даних про час, місце та спосіб спричинення тілесних ушкоджень, заподіяних останньому, а також обставин, за яких він начебто отримав тілесні ушкодження, в тексті постанови не вказано, жодних матеріалів до експерта, окрім постанови не направлено. Потерпілого допитано лише наступного дня, тобто 22.04.2021 з 17 год. 10 хв. до 18 год. 50 хв.
При цьому, як убачається із висновку експерта № 042-516-2021, судовий експерт при її проведенні не використовував жодних матеріалів кримінального провадження, які надійшли до нього у встановлений процесуальний спосіб та інших вихідних даних, які б могли свідчити про сам факт спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вказаний в клопотанні час, а також посилався на завірену належним чином копію висновку експертного дослідження № 043-265 від 21.04.2021 (1426), яка отримана у позапроцесуальний спосіб.
Крім того, судовим експертом у висновку частково описано викладені у вказаному дослідженні обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Органом досудового розслідування не надано матеріалів вказаного експертного дослідження та документів, на підставі яких і ким воно було ініційовано.
Також, захисник вказував на те, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 355 КК України, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Слідчим суддею залишено без уваги клопотання сторони захисту про дослідження протоколів проведених негласних слідчих (розшукових) дій, та оригінали їх аудіо, відеозаписів (фонограми, файли), а також розсекречених матеріалів щодо їх проведення.
Крім того, слідчим суддею проігноровано клопотання сторони захисту про дослідження розширеного витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема в частині Розділів «рух кримінального провадження», «відомості про особу підозрюваного», з метою перевірки відповідності положенням Глави 21 КПК України проведених негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато 11.03.2021 з кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 355 КК України, тобто за фактом вчинення нетяжкого злочину, а відомості за фактом готування до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України, тобто тяжкого злочину, до Єдиного реєстру досудових розслідувань стороною обвинувачення внесено лише 07.09.2021.

Органом досудового розслідування порушено право на захист під час вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 05.10.2021, зокрема не надано можливість запросити захисника.
Також, слідчим порушено порядок здійснення виклику підозрюваного ОСОБА_7 для вручення повідомлення про підозру.
Захисник зазначав, що ОСОБА_7 в установленому положеннями КПК України порядку не викликався на 05.10.2021 чи іншу дату, а 06.10.2021 останній не зміг прибути до слідчого за цим викликом, оскільки був змушений звернутися до медичного закладу, а саме Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Києва, за адресою: вул. Братиславська, 3, у зв`язку із погіршенням самопочуття після того, як співробітники поліції, які були присутні 05.10.2021 під час обшуку в його помешканні, йому спричинили тілесні ушкодження та безпідставно застосували спеціальний засіб - кайданки. У результаті огляду лікарем в приймальному відділенні цього медичного закладу було встановлено забої виличних ділянок з двох сторін, що підтверджується відповідною медичною довідкою від 06.10.2021 № 11819.

Крім того, повідомлення про підозру та повістки про виклик вручено не уповноваженою процесуальною особою.
На переконання апелянта, ОСОБА_7 жодного разу не ухилявся та не мав наміру ухилитись від органу досудового розслідування.
Органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках в лікарів нарколога та/чи психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та місце проживання у місті Києві, з 08.05.2020 одружений з ОСОБА_10 , має на утриманні доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій оплачує навчання у вищому навчальному закладі, самостійно утримує сім`ю та близьких членів родини, зокрема безробітну сестру ОСОБА_12 , 1962 року народження, та її чоловіка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою пенсійного віку та з обмеженими фізичними можливостями, з 01.03.2021 зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснює підприємницьку діяльність та сплачує встановлені законодавством України податки, збори та відрахування.
Захисник зазначав, що підозрюваний не буде ухилятися від прибуття до слідчого, прокурора, суду для проведення необхідних процесуальних та слідчих дій у рамках даного кримінального провадження, що підтверджується його добровільною відмовою від раніше запланованої туристичної подорожі в Турецьку Республіку, а також жодним чином не впливатиме на інших учасників кримінального провадження та усіляко сприятиме проведенню повного, ґрунтовного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінальних правопорушень.
У рамках даного кримінального провадження протягом 7 місяців проведення досудового розслідування стороною обвинувачення проведено цілу низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у тому числі обшуки, негласні слідчі (розшукові) дії, впізнання, тощо, а тому твердження сторони обвинувачення щодо наявності ризику знищення та пошкодження ОСОБА_7 речових доказів та документів є безпідставними.
Можливість ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних не доведена органом досудового розслідування, зокрема, відсутні будь-які заяви від свідків чи потерпілих про такий вилив чи ризик такого виливу, а також, на переконання захисника, відсутні свідки, які викривають останнього.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , не підтверджено жодним доказом, та є надуманим.
Крім того, органом досудового розслідування помилково обґрунтовано наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином наявністю у ОСОБА_7 антисоціальних зв`язків, оскільки із доданих до клопотання матеріалів не вбачається, що таких осіб встановлено.

Апелянт зазначав, що лише тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути покладена в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 є занадто суворими та не співрозмірним, а тому, на думку захисника, достатнім запобіжним заходом для підозрюваного є особисте зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, відділом розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СУ ГУНП у місті Києві, проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000199 за підозрою ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

05.10.2021 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимозі виконати цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 355 КК України.
11.10.2021 старший слідчий СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12.10.2021 задоволено частково клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжній захід у виді домашнього арешту, із забороною останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, строком до 10.12.2021 включно, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З таким висновком частково погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про часткове задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з того, що органом досудового розслідування не доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, та обгрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик можливого переховування від органів досудового розслідуванян та суду, незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність належних доказів обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, є безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу. Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а тому посилання апелянта на невірну кваліфікацію дій підозрюваного, відсутність у нього умислу та мети збуту наркотичних засобів, є передчасними.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
З цих же підстав, передчасними є посилання апелянта на недопустимість долучених до клопотання протоколів допиту потерпілого та свідків, а також неналежність та недопустимість як доказів постанови про призначення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_9 та висновку експерта № 042-516-2021, оскільки дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні з точки зору їх належності та допустимості відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
У відповідності до положень ч. 3 ст. 193 КПК України, за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя, суд має право заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу.
У розумінні вищенаведеної норми, допит свідків та дослідження доказів під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, є правом, а не обов`язком слідчого судді, а тому посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що слідчий суддя на клопотання сторони захисту не допитав свідків та потерпілого, не дослідив протоколи негласних слідчих (розшукових) дій та розширений витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не може свідчити про недотримання слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання.
Вимогами ст. ст. 276-278 КПК України не передбачено обов`язкову участь захисника при врученні письмового повідомлення про підозру, а тому доводи апелянта про порушення права на захист під час вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , на даному етапі досудового розслідування не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Як убачається із даних повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000199, воно вручене ОСОБА_7 05.10.2021 в день його складення, та колегією суддів не встановлено недотримання органом досудового розслідування вимог ст. 278 КПК України під час його вручення.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не оцінено відомості про особу підозрюваного, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
В контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини, для належного оцінювання ризику знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, що є суттєвими в контексті встановлення обставин кримінального правопорушення, також мають значення обставини, які характеризують особу обвинуваченого. Якщо у зв`язку з власною професійною діяльністю або за наявності ділових чи інших зв`язків особа має доступ до відповідних документів чи речей, існує ймовірність, що вона скористається нагодою та вчинить зазначені дії.
Встановлені органом досудового розслідування конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 355 КК України, у випадку визнання особи винуватою у його вчиненні, дані про особу підозрюваного у їх сукупності, його соціальний статус, свідчать про обгрунтованість ризику зміни місця проживання ОСОБА_7 , його переховування від органу досудового розслідування та/або суду.
Матеріали судового провадження свідчать про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з тим, з урахуванням відсутності даних про високу вірогідність настання таких ризиків, слідчий суддя обгрунтовано застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби, відмовивши у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про яке порушував питання слідчий у клопотанні.
При цьому, посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність даних про ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, впливу на свідків, потерпілого, знищення речей та документів, а також на дані про особу підозрюваного, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, та з урахуванням вказаних відомостей слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Однак, вищенаведені обставини не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, та не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, про який зазначає захисник в апеляційній скарзі.
На переконання колегії суддів, саме запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, дійшовши обгрунтованого висновку про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, слідчий суддя визначив строк дії ухвали про застосування такого запобіжного заходу до 10.12.2021 без врахування вимог кримінального процесуального закону.
Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Як визначено п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Як убачається із матеріалів судового провадження, у межах кримінального провадження № 0000199 ОСОБА_7 повідомлено про підозру 05.10.2021, а тому, з урахуванням положень п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, граничним днем закінчення строку досудового розслідування є 05.12.2021.
На час звернення 11.10.2021 слідчим із клопотанням до слідчого судді, та на день розгляду слідчим суддею вказаного клопотання, відомостей про зупинення кримінального провадження № 0000199, та як наслідок, перериваннястроку досудового розслідування, а також даних про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000199 у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України, матеріали клопотання не містили та прокурором під час розгляду клопотання слідчим суддею не надано.
Однак, слідчий суддя, визначивши строк дії ухвали про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком до 10.12.2021, не звернув уваги на вказані обставини, та визначив строк дії ухвали поза межами строку досудового розслідування, які існували на час звернення з клопотанням, що не передбачено нормами кримінального процесуального закону.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що таке порушення тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та необхідність постановлення судом апеляційної інстанції нової ухвали.
За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на певний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування, а саме до 05.12.202 включно.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави, - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, у межах строку досудового розслідування, до 05 грудня 2021 рокувключно.
Покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні обов`язки:
- не відлучатися з місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилиннаступної доби, без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді та суду;
- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання відповідному державному органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали визначити до 05 грудня 2021 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3