Єдиний унікальний номер №439/922/21
Провадження № 1-кп/943/114/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченої ОСОБА_5

за участю представника потерпілого ОСОБА_6

провівши в залі суду в м. Буську з фіксуванням технічним засобом «Акорд» підготовче судове засідання кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 191 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 28 ч.2, 366 ч.1, 384 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

30.06.2021 р. з Львівського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0003091 від 13.11.2018 року щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 191 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 28 ч.2, 366 ч.1, 384 ч.2 КК України.

Ухвалою суду від 30.06.2021р. по вказаному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , про повернення обвинувального акту прокурору для складання в порядку та в спосіб, визначений КПК України.

Прокурор проти заявленого клопотання заперечив, вважає що обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України та затверджений прокурором. У ньому повно та послідовно викладені фактичні обставини інкримінованого діяння щодо обвинуваченого та зазначена правова кваліфікація діяння.

З аналогічних підстав представник потерпілого ОСОБА_6 , підтримав позицію прокурора.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

В силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Питання форми та змісту обвинувального акту регулюються ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На думку суду, у цій частині обвинувальний акт не відповідає вимогам, які визначені процесуальним законом, а саме.

Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Так, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходять з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Вказане узгоджується з п.(а) ч.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), а саме бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Як убачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року № 8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Згідно поданого до суду обвинувального акту, в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні підроблення накладної № 25/03-1 від 25.03.08 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.358 КК України не вказано мотиву та мети скоєння кримінального правопорушення.

В епізодах щодо використання підроблення накладної № 25/03-1 від 25.03.08 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.358 КК України не вказано форму вини, мотиву, місця вчинення кримінального правопорушення та способу вчиненого правопорушення.

В епізоді щодо розтрати коштів з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.191 КК України не вказано місця скоєння кримінального правопорушення, способу вчинення кримінального правопорушення (з якого банківського рахунку здійснено переказ коштів і на який рахунок). Так, зокрема, в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику про злочини проти власності» зазначено, що у статті 191 КК України передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину - привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи.Проте з обвинувального акту не зрозуміло в чиїх інтересах скоєно розтрату коштів.

В епізоді щодо складення та використання завідомо підробленого документу - протоколу №1 Загальних зборів Засновників про зміну директора Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОСТИНА» від 23 лютого 2012 року, з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.358 КК України не вказано мотиву, форми, мети, місця скоєння і точного часу скоєння кримінального правопорушення.

В епізоді щодо використання завідомо недостовірних документів, а саме: актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.358 КК України не вказано мотиву та мети скоєння кримінального правопорушення.

В епізоді з правовою кваліфікацією за ст.ст. 28 ч.2, 366 ч.1 КК України не вказано мотиву, мети та місця скоєння кримінального правопорушення.

Щодо правової кваліфікацією за ч.4 ст.190 КК України не зазначено способу вчинення кримінального правопорушення (з якого банківського рахунку здійснено переказ коштів, на який рахунок перераховано кошти, час здійснення та суму банківської операції)..

Щодо складення ОСОБА_5 завідомо недостовірного документу, а саме - «додаткової угоди № 3від 21 листопада 2016 року до договору оренди майна та обладнання № 03/1-1М» від 03 січня 2012 року, з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.358 КК України не містить мети та форми вини.

Обвинувачення за ст.384 ч.2 КК України, не вказано мету, форму вини та в чому проявилася суспільна небезпека вчиненого діяння (чи досягнута мета незаконних дій).

Необхідність дотримання норм процесуального закону щодо змісту обвинувального акту є передумовою дотримання гарантованого права обвинуваченого на захист.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини (з подальшими змінами) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії " від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82). Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", а також "Даллос проти Угорщини"). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, його правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання про повернення обвинувального акту прокурору підлягає до задоволення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України суд,-

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Повернути Бродівському відділу Золочівської окружної прокуратури обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження №0003091 від 13.11.2018 року щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 191 ч.1, 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 28 ч.2, 366 ч.1, 384 ч.2 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим протягом семи днів з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1