Номер провадження: 11-кп/813/1957/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2021 року у кримінальному провадженні №0001907 від 07.04.2017 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.10.2021 року, -

установив
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2021 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України, до 07.10.2021 року, залишено заставу у розмірі 11 350 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 19 998 700 грн., обрану ухвалою колегії суддів від 19.02.2019 року як альтернативний запобіжний захід.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що у справі наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підстав для обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою немає.
Вимоги апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що судом першої інстанції надана невірна оцінка зібраним доказам, ризики, передбачені ст.177 КПК України відсутні та прокурором не доведені жодними належними доказами.
Крім того, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що перебуває під вартою вже досить тривалий час, та судом не надана належна оцінка численним захворюванням обвинуваченого.
Позиції учасників апеляційного розгляду
Прокурор в судове засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, а тому за згодою учасників судового провадження, апеляційна скарга захисника обвинуваченого розглядається без участі прокурора.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ст.331 КПК України, до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 місцевий суд виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК України та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та на законних підставах залишив розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, цим Кодексом.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, оскільки раніше існуючи та доведені ризики не знизились та не відпали, оскільки обвинувачений не може не розуміти тяжкість вчиненого злочину, в результаті якого є можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком більше 10 років, у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження.
Наведені обставини, на думку апеляційного суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченого від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.
Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».
Апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик можливого ухилення обвинуваченого від суду.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає непереконливими доводи захисника про відсутність ризиків, які обумовлюють продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки тяжкість пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, а також існування ризиків, на які послався районний суд, виправдовують продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому колегія суддів погоджується з оскаржуваною ухвалою відносно наявності по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо неможливості перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я, адже захисником ані до апеляційної скарги, ані в судовому засіданні апеляційного суду будь-яких документальних підтверджень не надано, а тому обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 виходячи з вимог ст.ст.177-178, 183, 199 КПК України, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованого останньому злочину, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.
Оскільки доводи сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2021 року у кримінальному провадженні №0001907 від 07.04.2017 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України, продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4