Номер провадження: 11-сс/813/1916/21
Номер справи місцевого суду: 496/3248/21 1-кс/496/1837/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ФК «Бор» на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 26 листопада 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000167 від 20.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою накладено арешт шляхом заборони відчуження на трактор марки Беларус-82.1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з безномерною сіялкою червоного кольору; трактор марки МТЗ-82.1.26, реєстраційний номер НОМЕР_2 , трактор колісний NEW HOLLAND Т7060, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з безномерним тракторним причепом чорного кольору, завантажений 49 мішками з насінням зернових культур, трактор марки Беларус-1025 реєстраційний номер НОМЕР_4 з безномерною сіялкою, які належать на праві приватної власності Фермерському господарству «Бор», що були вилучені 31.10.2021 року в ході огляду земельної ділянки за адресою: Одеська область, Одеський район, територія Дачненської об`єднаної територіальної громади, кадастровий номер :01:003:0454, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.
Рішення суду мотивоване тим, що зазначене вище майно є речовим доказом, відповідає вимогам ст. 98 КПК України (є засобом вчинення кримінального правопорушення) , втім не містить на собі будь-яких слідів кримінального правопорушення, а отже доцільним є застосування найменш обтяжливий спосіб арешту заборону відчуження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_7 в інтересах ФК «Бор» подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, у зв`язку із грубим порушенням норм кримінального процесуального закону, виходячи з того, що

- розмір потенційно завданої шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, дозволяє відмежувати кримінальне правопорушення за ч.1 ст.197-1 КК України від адміністративного проступку за ст.53-1 КУпАП. При цьому КУпАП не передбачає застосування такого заходу забезпечення провадження, як арешт майна;

- матеріали кримінального провадження не містять доказів, що техніка, огляд якої було проведено 31.10.2021 року, виконувала польові роботи саме на земельній ділянці за адресою: Одеська область, Одеський район, територія Дачненської об`єднаної територіальної громади, кадастровий номер :01:003:0454. При цьому сторона обвинувачення наголошувала, що арештована техніка лише готувалась обробляти спірну земельну ділянку;

- спірна земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_8 , яка як пайщик ФК «Бор» отримувала плату за користування належною їй земельною ділянкою. Яким чином спірна земельна ділянка відноситься до даного кримінального провадження не є зрозумілим;

- адвокат наголошую, що ПрАТ «СЕЛЕНА» бажає вирішити цивільно-правовий спір використовуючи заходи забезпечення кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного адвокат просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Позиції учасників судового розгляду.
21 грудня 2021 року адвокат ОСОБА_7 в інтересах ФК «Бор» подав доповнення до апеляційної скарги, у яких зазначив, що отримав повний текст оскаржуваної узвали лише 15.12.2021 року, а отже був позбавлений можливості надати доповнення до апеляційної скарги раніше. Адвокат зазначає, що:

-кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 197-1 КК України, не відноситься до кримінальних правопорушень, обов`язковою ознакою яких є знаряддя або засоби їх вчинення, а санкцією цієї статті не передбачено обов`язкової конфіскації знарядь або засобів вчинення злочину;

- дізнавач, формулюючи своє клопотання, у порушення вимог ст.98 КПК України, не надводить жодних ознак речового доказу, що не було враховано слідчим суддею;

- ані з оскаржуваної ухвали, ані з клопотання не вбачається в який спосіб може бути використано майно, на яке накладено арешт, як доказ у кримінальному провадженні;

- місце вилучення майна свідчить про те, що у випадку несумлінного ставлення сторонніх осіб, може бути завдана шкода власнику майна;

- ані з оскаржуваної ухвали, ані з клопотання не вбачається яким чином арештоване майно відноситься до кримінального провадження; яким чином було встановлено, що господарські роботи проводились саме на земельній ділянці за адресою: Одеська область, Одеський район, територія Дачненської об`єднаної територіальної громади, кадастровий номер :01:003:0454; які конкретні відомості та/або сліди містить арештоване майно, чи може бути використано та яким чином як доказ факту чи обставини;

- під час реєстрації кримінального провадження були вчинені умисні дії з перекваліфікації слідчим/прокурором дій власника майна на статтю кримінального закону, замість можливого притягнення за КУпАП;

-у матеріалах провадження відсутні відомості про повідомлення про підозру, про факт заподіяння та розмір збитків;

- оскаржувана ухвала містить суперечливі відомості щодо власника арештованого майна;

- розмір шкоди, що ймовірно може бути заподіяна, складає 20 373, 2496 грн., за що можлива відповідальність за ст.53 КУпАП.

Позиції учасників судового розгляду.
Представника ФК «Бор» - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Адвокат також звернув увагу на те, що у матеріалах справи відсутнє клопотання дізнавача-начальника СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , на яке посилається слідчий суддя у оскаржуваній ухвалі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою. Щодо посилань представника власника майна на розмір потенційно завданої шкоди зауважив, що розмір шкоди, відповідно до змісту ст. 91 КПК України, підлягає доказуванню у кримінальному провадження у порядку та спосіб, передбачений КПК України, зокрема з допомогою судової експертизи.

Огляд, в ході якого було тимчасово вилучене майно, належне ФК «Бор», відбувся у присутності представника ВК «Бор» - ОСОБА_10 , який від підпису протоколу відмовився. Жодних зауважень щодо проведення слідчої дії за межами земельної ділянки, на огляд якої було надано дозвіл слідчим суддею, не надходило. Щодо розташування земельної ділянки прокурор зазанчив, що його вказано, зокрема, на наданій представником кадастровій карті.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вище вимог дотримався в повному обсязі.

Щодо посилань апелянта на незрозумілість того, як спірна земельна ділянка відноситься до даного кримінального провадження, оскільки вона належить на праві власності ОСОБА_8 , яка як пайщик ФК «Бор» отримувала плату за користування належною їй земельною ділянкою, апеляційний суд звертає увагу на те, що під час розгляду відповідного клопотання слідчим було надано пояснення, оцінку яким надав слідчий суддя про те, що на території земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0454, яка знаходиться території Дачненської об`єднаної територіальної громади, власником якої є ОСОБА_8 , проводилася незаконна господарська діяльність за допомогою вилученої вище спецтехніки, в результаті чого власнику земельної ділянки була заподіяна майнова шкода, оскільки Фермерське господарство «Бор» не сплатило орендну плату. Згодом, власник земельної ділянки уклала договір оренди з іншим орендарем, підприємством «Селена», який на сьогодні є користувачем зазначеної земельної ділянки. Правовстановлюючих документів на продовження договору оренди у ФГ «Бор» відсутні, тому є всі підстави вважати, що працівники цього господарства незаконно здійснюють господарську діяльність за допомогою спецтехніки, а саме: засіювали зерном земельну ділянку.

А відтак, на переконання апеляційного суду, безпідставними є посилання апелянта на відсутність зв`язку між земельною ділянкою з кадастровим номером :01:003:0454, та кримінальним провадженням № 0000167 від 20.07.2021 року.

Інші ж посилання апелянта щодо відсутності у діях ФК «Бор» складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, апеляційний суд відхиляє виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000167 від 20.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, 20.07.2021 року до ЧЧ Відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеський області надійшла заява від ПАТ «Селена» про те, що фермерське господарство «Бор», , керівником якого є ОСОБА_11 , самовільно зайняла земельні ділянки, на яких проводить незаконну господарську діяльність, у зв`язку з чим інтересам власника та володільця було завдано значну шкоду.

31.10.2021 року дізнавачем ОСОБА_12 за адресою: Одеська обл., Одеський р-н., територія Дачнянської ОТГ, кадастровий номер :01:003:0454, на підставі ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 04.10.2021 року було проведено огляд, в ході якого виявлено, що за вказаною адресою без будь-яких дозволів проводяться господарські роботи, а саме засівання із застосуванням сільськогосподарської техніки. В ході огляду вилучено сільськогосподарську техніку, а саме: трактор Беларус-82.1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з безномерною сіялкою червоного кольору; трактор марки МТЗ-82.1.26, реєстраційний номер НОМЕР_2 , трактор колісний NEW HOLLAND Т7060, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з безномерним тракторним причепом чорного кольору, завантажений 49 мішками з насінням зернових культур, трактор марки Беларус-1025, реєстраційний номер НОМЕР_4 , з безномерною сіялкою, які належать на праві приватної власності Фермерському господарству «Бор».

Частиною 1 статті 197-1 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, передбачена кримінальна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику

Об`єктом вказаного злочину є земельні відносини як суспільні відносини власності щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами цих відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами відносин є земля в межах України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Земельні відносини опосередковуються правом власності на землю і регулюються ЗК та іншими нормативно-правовими актами.

Самовільне зайняття земельної ділянки з об`єктивної сторони може полягати у різних діях - у незаконному огороджуванні ділянки, знищенні і встановленні «своїх» межових знаків, у протиправному використанні землі у своїх потребах: обробка, удобрення землі, насадження насіння, дерев чи кущів, виконання меліоративних, інших робіт, завезення і розміщення будівельних матеріалів тощо. Але у всіх випадках особа протиправно заволодіває земельною ділянкою, вчиняє відносно неї певні дії як «власник» чи «законний користувач» і при цьому порушує суб`єктивні інтереси учасників земельних правовідносин у галузі правомірного використання, відтворення та охорони земель.

Отже, на переконання апеляційного суду, з врахуванням вищевикладеного є достатньо підстав вважати, що арештована сільськогосподарська техніка має суттєве значення для встановлення фактичних обставин справи.

При цьому, накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні оголошення підозри. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

На думку апеляційного суду, на даному етапі кримінального провадження є виправданим та обґрунтованим, накладення арешту на вказане майно, оскільки існує необхідність в забезпечення збереження речових доказів, а в свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно, може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, апеляційний суд приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, тому, з урахуванням встановлених слідчим суддею обставин, клопотання сторони обвинувачення підлягало задоволенню.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, з урахуванням всього вищевикладеного, та з врхуванням колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ФК «Бор» - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 26 листопада 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000167 від 20.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.197-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4