Справа № 991/7111/21
Провадження № 1-кп/991/54/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року місто Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000196 від 18 березня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мелітополь Запорізької області, розлученого, військовозобов`язаного, що має військове звання - рядовий, проживаючого в кв. АДРЕСА_1 , з юридичною освітою, яку у 1999 році отримав після закінчення Запорізького юридичного інституту Міністерства внутрішніх справ України за спеціальністю правознавство, непогашену судимість не має, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, на цей час не працюючого, на час вчинення кримінального правопорушення до 26 червня 2019 року обіймав посаду директора філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Партизанський елеватор»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення за обвинувальним актом.

Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» () (далі по тексту - АТ «ДПЗКУ», або Товариство) у відповідності до Статуту, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 31 січня 2020 року за № 153, засноване державою, в особі Кабінету Міністрів України, функції з управління корпоративними правами здійснюються через уповноважений ним орган Мінекономіки.

Виконуючим обов`язки голови правління АТ «ДПЗКУ» 11 вересня 2019 року затверджено Положення про Філію акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Партизанський елеватор» (надалі по тексту - Філія).

Вказаним Положенням визначено, що Філія є відокремленим структурним підрозділом Товариства без права юридичної особи, безпосередньо підпорядковане підприємству, має окремий баланс, поточний та інші рахунки в установах банку, печатку, штамп та бланки зі своїм найменуванням.

Згідно з п. 1.3.-1.5 даного Положення Філія є відокремленим структурним підрозділом Товариства без права юридичної особи, безпосередньо підпорядкованим підприємству, має окремий баланс, поточний та інші рахунки в установах банку, печатку, штамп та бланки зі своїм найменуванням та здійснює свою діяльність від імені і в межах повноважень, встановлених цим положенням. Діяльність Філії спрямовується та координується Товариством.

Відповідно до п. 2.1. Положення Філія створена з метою розширення сфер і території діяльності Товариства, що сприятиме прибутку і поліпшенню показників фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до п. 4.3. Положення Філія не має права відчужувати самостійно основні засоби, видавати майнові гарантії третім особам, забезпечені майном Товариства, виступати самостійним суб`єктом правовідносин, самостійно укладати цивільно- та господарсько-правові правочини (угоди), бути самостійним суб`єктом права власності та самостійним суб`єктом цивільних (господарських) зобов`язань.

Відповідно до п.п. 7.1-7.5 Положення управління поточною діяльністю Філії здійснює її директор, який є уповноваженим представником Товариства. Повноваження директора Філії визначаються довіреністю, виданою головою правління Товариства. Правочини від імені Товариства, директор Філії вправі вчиняти тільки на підставі довіреності та в межах передбачених у ній повноважень. Директор філії у своїй діяльності підпорядковується голові правління Товариства.

Відповідно до п. 7.6 Положення, директор Філії забезпечує виконання покладених на Філію завдань та здійснює управління Філією, розпоряджується коштами та майном Філії, укладає договори, видає довіреності лише за одержаною попередньо згодою Товариства, самостійно і на основі рішень Товариства видає накази, підписує договори та інші документи, несе відповідальність за виконання фінансового плану, стану і результату діяльності Філії, належного користування майном, переданого Товариством та грошовими коштами на поточних банківських рахунках Філії;

Виконуючим обов`язки голови правління АТ «ДПЗКУ» 26 червня 2019 року видано наказ № 450-К «Про прийняття на роботу ОСОБА_6 », на підставі якого з останнім укладено контракт № 39 про наймання (призначення) на посаду директора філії АТ «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор».

Цим контрактом передбачено:

- п. 1.1. Керівник зобов`язується безпосередньо і через сформований апарат здійснювати поточне управління (керівництво) Філією, забезпечувати її високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження майна Товариства, що обліковується на балансі Філії, організовувати її виробничо-господарську, соціальну та іншу діяльність, юридичне, економічне, бухгалтерське забезпечення, виконувати завдання, передбачені контрактом, положенням про Філію, рішеннями Товариства та законодавством України;

- п. 1.3. у відносинах з третіми особами Керівник, діє від імені та в інтересах Філії, має повноваження, виконує функції та обов`язки, передбачені законодавством України, положенням про Філію, довіреністю, виданою йому Товариством, та договорами, укладеними відповідно до чинного законодавства України;

- п. 1.4. Керівник у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, підзаконними нормативно-правовими актами, положенням про Філію, Колективним договором, організаційно-розпорядчими документами Товариства, довіреністю та цим Контрактом;

- п. 2.2.2. Керівник має дотримуватись Правил ведення технологічних процесів, кількісно-якісного зберігання зерна та готової продукції;

- п. 3.3.1. має діяти на підставі довіреності від імені Товариства в якості директора Філії, представляти інтереси Філії в усіх підприємствах, установах та організаціях виключно в рамках наданих йому положенням про Філію, довіреністю та цим Контрактом повноважень;

- п. 3.4.3. Керівник має виконувати накази, розпорядження та доручення Товариства; дотримуватись Правил ведення технологічних процесів, кількісно-якісного зберігання зерна та готової продукції;

- п. 3.4.16. має забезпечувати збереження та ефективне використання майна та інших об`єктів власності Товариства, а також майна (немайнових прав), що передано Філії в користування.

Довіреністю АТ «ДПЗКУ» від 18 жовтня 2019 року № 970 ОСОБА_6 уповноважено:

- укладати, змінювати або розривати договори без погодження з АТ «ДПЗКУ» на суму, що не перевищує 500 000 грн., в межах одного договору з одним контрагентом (п. 3 Довіреності);

- розпоряджатися оборотними активами, які знаходяться на балансі Філії, в тому числі, затверджувати акти списання товаро-матеріальних цінностей, затверджувати норми витрати паливно-мастильних та інших матеріалів (п. 5 Довіреності);

- подавати та отримувати від імені АТ «ДПЗКУ» всі необхідні для діяльності Філії документи, розписуватись за їх отримання (п. 6 Довіреності);

- видавати накази, розпорядження, інструкції, довіреності по виробничій діяльності філії (п. 8 Довіреності).

Довіреність не надає директору Філії права укладати договори, що стосуються відчуження основних засобів (фондів), земельних ділянок, нерухомого майна, транспортних засобів; кредитних договорів, договорів позики, застави, позички, поруки, іпотеки, договорів про розподіл продукції та про спільну діяльність (примітка даної Довіреності).

Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора філії АТ «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор», постійно виконував обов`язки з керівництва діяльністю відокремленого підрозділу АТ «ДПЗКУ», розпоряджався його майном та грошовими коштами в межах, передбачених Положенням про Філію, контрактом про наймання на посаду та Довіреністю на здійснення керівництва і управління діяльністю Філії, виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції щодо філії АТ «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор», тобто був службовою особою в розумінні ч. 3 ст. 18 КК України.

В обвинувальному акті також зазначено, що порядок надходження, зберігання та відвантаження зерна та продуктів його переробки регламентується Законом України «Про обіг зерна», а також внутрішніми розпорядчими документами АТ «ДПЗКУ», у тому числі «Положенням про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки філіями та структурними підрозділами АТ «ДПЗКУ», затвердженим наказом від 22 червня 2017 року.

Відповідно до п. 1 розділу V зазначеного Положення, видача зерна проводиться матеріально відповідальною особою складу, доручення на право отримання зерна, наказу по зерновому складу (форма № 16), строк дії якого 5 діб. Також при відпуску зерна та продукції оформлюється товаро-транспортна накладна встановленої форми - № 1 ТН. Крім цього, виконуються організаційно-технологічні операції щодо показників якості партії зерна, підготування бухгалтерських документів - попередній акт-розрахунок, а також, оформлюються перепустки. При цьому маса відпущеного зерна визначається на вагах у присутності водія або уповноваженої власником особи, а результати зважування заносяться у ваговий журнал відпуску відповідної форми (автотранспорт - журнал форми № ЗХС-28).

Разом із цим, ОСОБА_6 , обіймаючи вказану посаду, всупереч Положенню про Філію, контракту про наймання на посаду та Довіреності на здійснення керівництва і управління діяльністю Філії, будучи службовою особою, діючи умисно, зловживаючи повноваженнями, керуючись корисливим мотивом, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на одержання іншою фізичною або юридичною особою неправомірної вигоди у вигляді майна АТ «ДПЗКУ», по відношенню до якого виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, які полягали у прийманні, зберіганні, реалізації, забезпеченні контролю за видатковими операціями зі вказаним майном, використав службове становище всупереч інтересам служби за наступних обставин.

Так, у серпні-вересні 2019 року ОСОБА_6 познайомився з невідомою особою (особу досудовим розслідуванням не встановлено), який назвався довіреною особою в.о. голови правління АТ «ДПЗКУ» та запропонував ОСОБА_6 , начебто з метою зменшення логістичних витрат Товариства, тимчасово відвантажити зерно комерційному підприємству, для чого йому необхідно скласти документи на отримання від АТ «ДПЗКУ» тимчасової позики зерна, а в подальшому здійснити відвантаження на адресу такого комерційного підприємства.

31 жовтня 2019 року (точний час та місце в ході досудового слідства не встановлені), ОСОБА_6 власноруч склав розписку та службову записку № 610 на ім`я в.о. голови правління АТ «ДПЗКУ» щодо отримання ним на підприємстві у якості тимчасової позики зерна пшениці 4 класу у кількості 3 700 тон, а також підписав договір про зберігання зерна у кількості 3700 тон від 31 жовтня 2019 року, укладений між ним, як фізичною особою, та ТОВ «Скай-Інтел».

Проте, вказані документи ні з ким з керівництва товариства не узгодив та не зареєстрував у вхідній та вихідній кореспонденції підприємства.

При цьому, відповідно до норм ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позика передбачена відповідним договором, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

В подальшому ОСОБА_6 , у якості директора Філії, оформив накази «Про організацію вивозу торгово-матеріальних цінностей на підставі видачі матеріальної позики» від 01 листопада 2019 року, 04 листопада 2019 року, 10 листопада 2019 року, 13 листопада 2019 року, 20 листопада 2019 року та 17 грудня 2019 року, але з метою приховування злочину не зареєстрував їх належним чином та не надав до бухгалтерії підприємства, чим порушив вимоги п. 1 розділу V «Положення про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки філіями та структурними підрозділами ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом від 22 червня 2017 року № 136, а також Контракту від 26 червня 2019 року № 39 та Довіреності від 18 жовтня 2019 року № 970.

Після цього, 01 листопада 2019 року, 04 листопада 2019 року, 10 листопада 2019 року, 13 листопада 2019 року, 20 листопада 2019 року, 21 листопада 2019 року, 18 грудня 2019 року на територію Філії прибули вантажні автомобілі для завантаження зерновою продукцією АТ «ДПЗКУ».

У результаті прибуття вказаних вантажних автомобілів ОСОБА_6 , знаходячись на території Філії, за адресою: Херсонська область, Генічеський район, смт. Рикове, вул. Центральна, 1, будучи обізнаним, що оплата за зерно не здійснювалась, шляхом надання усних вказівок підлеглим працівникам щодо завантаження вантажних автомобілів зерном, при цьому не доводячи зазначеним особам свої злочинні наміри, та вводячи їх в оману, пояснив, що складання відповідних документів він здійснить самостійно, після чого надасть їх до бухгалтерії Філії.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 надав товарно-транспортні накладні з печаткою ТОВ «Скай-Інтел» на підписання працівникові філії АТ «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор», який відповідає за відвантаження зернових, товаро-транспортні накладні на вивезення зернової продукції, які разом з наказами про відвантаження зерна та матеріальними перепустками, надав на огляд співробітникам охорони, що здійснюють перепускний режим на Філії, з метою безперешкодного виїзду навантажених зерном автомобілів з території підприємства.

При цьому, в порушення Положення «Про ведення обліку і оформлення операцій із зерном і продуктів його переробки Філіями АТ «ДПЗКУ», ОСОБА_6 не здійснив обов`язкове внесення відповідних відомостей до журналів реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах (Форма № ЗХС-28).

Так, внаслідок зазначених дій ОСОБА_6 , з території Філії (Херсонська область, Генічеський район, смт. Рикове, вул. Центральна, 1) до м. Миколаєва (точне місце слідством не встановлено) було вивезено зерно пшениці 4 класу врожаю 2019 року у наступні періоди та наступним транспортом:

- 01 листопада 2019 року завантажено продукцію у 10 вантажних автомобілів;

- 04 листопада 2019 року завантажено продукцію у 11 вантажних автомобілів;

- 10 листопада 2019 року завантажено продукцію у 10 вантажних автомобілів;

- 13 листопада 2019 року завантажено продукцію у 5 вантажних автомобілів;

- 20 листопада 2019 року завантажено продукцію у 7 вантажних автомобілів;

- 21 листопада 2019 року завантажено продукцію у 11 вантажних автомобілів;

- 18 грудня 2019 року завантажено продукцію у 18 вантажних автомобілів.

Після вивезення зерна ОСОБА_6 підписав акт приймання-передачі майна від 18 грудня 2019 року про передавання ним на зберігання зерна пшениці 4 класу у кількості 3 700 тон до ТОВ «Скай-Інтел».

Проте, до цього часу жодних грошових коштів за відвантаження вказаного зерна пшениці Філія або АТ «ДПЗКУ» не отримували, а вивезена продукція не повернута.

23 грудня 2019 року на Філії АТ «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор» проведено інвентаризацію залишків зерна, за результатом якої встановлено нестачу пшениці 4-го класу врожаю 2019 року у кількості 3353,367 тон.

Департаментом внутрішнього аудиту Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 20 березня 2020 року складено Аудиторській звіт № 2501-03/4 про встановлення фактичної нестача зерна пшениці 4 класу врожаю 2019 року, на Філії АТ «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор», яка виникла внаслідок дій керівника Філії.

За результатами судової економічної експертизи висновком експерта від 21 травня 2021 року № СЕ-19-21/2146-ЕК дані, зазначені у вказаному висновку Аудиторського звіту, підтверджені документально в розмірі 3 213,763 тон на суму 14 704 366,95 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 в період з 31 жовтня 2019 року по 18 грудня 2019 року, зловживаючи службовим становищем, тобто умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної або юридичної особи, використав службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, а саме одержанні невстановленою фізичною або юридичною особою неправомірної вигоди у вигляді зерна пшениці 4 класу врожаю 2019 року в кількості 3 213 763 кг на загальну суму 14 704 366,95 гривень, що більше ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що є тяжкими наслідками в розумінні п. 4 примітки до ст. 364 КК України.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_6 обвинувачується у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної або юридичної особи, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.

Його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 364 КК України.

2. Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 19 жовтня 2021 року укладено угоду про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 364 КК України.

В угоді про визнання винуватості зазначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, а саме:

1)потерпілим у кримінальному провадженні - АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надано письмову згоду № 130-12-19/3882 від 18 жовтня 2021 року на укладення угоди з обвинуваченим ОСОБА_6 ;

2)ступінь і характер сприяння ОСОБА_6 у проведенні кримінального провадження щодо нього та інших осіб, беззаперечне визнання ним своєї винуватості в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, надання визнавальних показань стосовно себе та викривальних показань стосовно осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яке розслідується у кримінальному провадженні № 0000476 від 19 жовтня 2021 року;

3)характер і тяжкість повідомленої ОСОБА_6 підозри, зокрема, належність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відповідно ч. 5 ст. 12 КК України до тяжкого;

4)наявність значного суспільного інтересу у забезпеченні швидкого судового провадження, яке забезпечить повне, своєчасне та невідворотне покарання ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, викритті інших причетних осіб;

5)наявність суспільного інтересу в запобіганні на майбутнє, в перспективі існування такого негативного явища як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використання службовою особою свого становища всупереч інтересам служби, що спричинює тяжкі наслідки державним інтересам. Такі явища мають деструктивний вплив на суспільство та державу, вони перешкоджають здоровій конкуренції та економічному розвитку країни, посягають на права людини, руйнують належне управління, порушують встановлений правопорядок, підривають моральні засади суспільства.

В угоді зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України не встановлено.

В угоді також зазначено, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого йому обвинувачення в судовому провадженні.

Сторони угоди погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції, передбаченої у ч. 2 ст. 364 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, зі штрафом у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

В угоді також зазначено обов`язки ОСОБА_6 щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншими особами.

Зокрема, ОСОБА_6 зобов`язуєтьсяспівпрацювати із прокурором у викритті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яке розслідується детективами Національного антикорупційного бюро України у кримінальному провадженні № 0000476 від 19 жовтня 2021 року, шляхом надання під час досудового розслідування та судового розгляду вказаного кримінального провадження правдивих викривальних показань щодо осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення (підтвердження показань, наданих ним на досудовому розслідуванні).

Крім цього, сторони угоди про визнання винуватості підтверджують, що її укладено добровільно, тобто така угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також, наслідки невиконання угоди.

В угоді також зазначено про відсутність умови часткового звільнення обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення.

3. Позиції учасників судового провадження щодо угоди.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_5 просила затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 жовтня 2021 року між нею та обвинуваченим ОСОБА_6 , зазначивши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність укладення, належність даного кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також про існування достатніх фактичних даних для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також прокурор зазначила, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. При вирішенні цивільного позову прокурор поклалась на розсуд суду.

Представник потерпілого ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти затвердження укладеної між прокурором і обвинуваченим угоди про визнання винуватості. Вказав, що згоду на укладення угоди потерпілий надав добровільно. Просив суд задовольнити поданий ним цивільний позов у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, повністю та беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, просить суд затвердити угоду. При цьому ОСОБА_6 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, а також, що він під час такого розгляду має право мовчати, допитати свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Проте, все одно обвинувачений просив затвердити укладену угоду. При цьому зазначив, що повністю усвідомлює вид покарання, визначеного в угоді про визнання винуватості, а також, інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі її затвердження. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Цивільний позов обвинувачений ОСОБА_6 просив залишити без розгляду.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні також просив затвердити укладену з його підзахисним угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним. Цивільний позов також просив залишити без розгляду.

4. Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, у тому числі, щодо тяжких злочинів.

Судом установлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме, у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної або юридичної особи, зловживанні службовим становищем всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, а саме, одержання невстановленою фізичною або юридичною особою неправомірної вигоди у вигляді зерна пшениці 4 класу врожаю 2019 року у кількості 3 213 763 кг на загальну суму 14 704 366,95 гривень, що більше ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, що є тяжкими наслідками в розумінні п. 4 примітки до ст. 364 КК України.

Суд ураховує, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора філії АТ «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор», постійно виконував обов`язки з керівництва діяльністю відокремленого підрозділу АТ «ДПЗКУ», розпоряджався його майном та грошовими коштами в межах, передбачених Положенням про Філію, контрактом про наймання на посаду та Довіреністю на здійснення керівництва і управління діяльністю Філії, виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції щодо філії АТ «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор», тобто був службовою особою в розумінні ч. 3 ст. 18 КК України та п. 1 примітки до ст. 364 КК України.

Суд ураховує, що обвинувачений ОСОБА_6 під час підготовчого судового засідання беззастережно визнав свою вину, підтвердив свою згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив про цілковите розуміння своїх прав, передбачених в ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідків укладення та затвердження угоди, характеру обвинувачення, щодо якого він визнав себе винним, виду покарання, що буде застосований до нього, у разі затвердження угоди; крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 суду зазначив, що насильство, примус чи погрози з питань укладення угоди до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Захисник ОСОБА_7 повідомив, що здійснював захист обвинуваченого під час укладення угоди та повністю підтвердив зазначені його підзахисним обставини.

За результатом перевірки угоди на відповідність вимогам КПК України судом не встановлено підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених у ч. 7 ст. 474 КПК України. Крім цього, суд робить висновок, що її укладено у кримінальному провадженні з дотриманням вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується за ч. 2 ст. 364 КК України, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину.

Суд також вважає, що угоджене сторонами в угоді покарання відповідає вимогам ст. 53, 55, 63, 65 КК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства. Затвердження угоди свідчить про швидке здійснення судового провадження, яке забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинене ним корупційне правопорушення, з метою виправлення останнього. Зазначене сприяє формуванню у суспільства антикорупційної правосвідомості та невідворотності покарання за вчинене правопорушення.

Із досліджених судом у судовому засіданні обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, пояснень сторін вбачається, що умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, нею не вирішується питання щодо майна третіх осіб.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обґрунтованих підстав уважати протилежне судом не встановлено.

За угодою про визнання винуватості, на ОСОБА_6 покладено обов`язок співпрацювати з прокурором у викритті кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яке розслідується детективами Національного антикорупційного бюро України, у кримінальному провадженні № 0000476 від 19 жовтня 2021 року.

Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_6 цих обставин та визнання ним своєї вини у присутності захисника, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим.

Отже, підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, остання відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, а тому підлягає затвердженню.

5.Призначення покарання.

Суд, призначаючи покарання, виходить з наступного.

Частина 2 ст. 364 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, зі штрафом від п`ятсот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Тому, суд уважає, що визначене угодою покарання відповідає нормам КК України та інтересам суспільства й у частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім.

6. Вирішення цивільного позову.

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000196 від 18 березня 2020 року представником АТ «ДПЗКУ» ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_6 майнової шкоди у розмірі 14 704 366, 95 грн.

Вирішуючи питання про цивільний позов, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд позбавлений можливості встановити доведеність підстав і розміру зазначеного позову, оскільки до цивільного позову позивачем не додано жодних доказів, а встановлений у главі 35 КПК України порядок провадження за угодами про визнання винуватості не передбачає дослідження доказів та розгляд цивільного позову.

Окрім того, цивільний позивач просить стягнути з обвинуваченого шкоду, завдану злочином, передбаченим ч. 5 ст. 191 КК. Водночас формулювання обвинувачення в обвинувальному акті й угоді про визнання винуватості, що перебувають на розгляді суду, передбачають обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 364 КК України.

В абзаці 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» вказано, що не підлягають розгляду в кримінальній справі позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення.

З огляду на таке, цивільний позов про відшкодування шкоди потерпілому в цьому кримінальному провадженні розгляду не підлягає, а тому його належить залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд звертає увагу на відсутність в угоді умови часткового звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення.

7. Запобіжний захід.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Обговорюючи це питання, суд зазначає, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 29 липня 2021 року у справі № 991/5130/21 (провадження № 1-кс/991/5208/21) частково задоволено клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України, погоджене з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , та застосовано відносно на той час підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 вересня 2021 року. Окрім того, вказаною ухвалою ОСОБА_6 визначено заставу у розмірі 4 758 000 (чотири мільйони сімсот п`ятдесят вісім тисяч) гривень та покладено процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-носити електронний засіб контролю;

-прибувати за вимогою до детектива, прокурора та суду;

-не відлучатися із м. Харків, без дозволу детектива, прокурора або суду;

-повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;

-утримуватися від спілкування із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , іншими працівниками бухгалтерії та охорони Філії АТ «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор».

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 11 серпня 2021 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишено без задоволення та ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_20 у справі № 991/5130/21 (провадження № 1-кс/991/5208/21) - без змін.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 991/6434/21 (провадження № 1-кс/991/6531/21) продовжено строки тримання під ватрою на той час підозрюваного ОСОБА_6 до 20 листопада 2021 року, визначено заставу у розмірі 4 758 000 (чотири мільйони сімсот п`ятдесят вісім тисяч) гривень та покладено процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до детектива, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

-не відлучатись з міста Харків без дозволу детектива, прокурора або суду;

-повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з працівниками AT «ДПЗКУ», Філії AT «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор», ТОВ «Скай-Інтел»;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 06 жовтня 2021 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 задоволено частково, в частині строку продовження тримання під вартою підозрюваного, та постановлено нову ухвалу про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 до 28 жовтня 2021 року.

Під час підготовчого судового розгляду в кримінальному провадженн і № 0000196 від 18 березня 2020 року ухвалою від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_6 продовжено застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на 30 днів, тобто до 20 листопада 2021 року включно.

Цією ж ухвалою обвинуваченому визначено заставу у розмірі 4 758 000 (чотири мільйони сімсот п`ятдесят вісім тисяч) гривень.

Крім цього, на ОСОБА_6 , у разі внесення застави, покладено наступні обов`язки:

- носити електронний засіб контролю;

- прибувати за вимогою до прокурора та суду;

- не відлучатись з міста Харків без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , іншими працівниками бухгалтерії та охорони Філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Партизанський елеватор».

Строк дії обов`язків визначено до 20 листопада 2021 року.

Згідно зі змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, перелік яких наведений в ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, визначено в п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України.

Суд уважає доведеним збереження існування ризику переховування ОСОБА_6 від суду, оскільки відповідно до змісту угоди про визнання винуватості від 19 жовтня 2021 року сторони угоди погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції, передбаченої у ч. 2 ст. 364 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, зі штрафом у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. Отже, розуміючи, що судом затверджено угоду про визнання винуватості, і після набрання вироком законної сили щодо нього буде застосовано реальну міру покарання, усвідомлюючи невідворотність кримінального покарання, обвинувачений ОСОБА_6 може ухилятись від суду або виконання покарання.

Як випливає із змісту угоди про визнання винуватості ОСОБА_6 обіймав посаду директора Філії АТ «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор», а отже в силу своїх посадових обов`язків розуміє специфіку документообороту підприємства, знає особливості організації діяльності Філії та мав ділові контакти із працівниками Філії, що створює ризик ймовірного знищення ним, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин цього кримінального правопорушення, а також незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ураховуючи зазначені ризики, а також завдану злочином шкоду, особу обвинуваченого, його майновий стан, суд приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, суд до визначеного строку продовжує цей запобіжний захід, але не пізніше набрання вироком чинності, залишаючи визначений раніше розмір застави, та покладаючи відповідні процесуальні обов`язки.

8.Процесуальні витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З цих підстав, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави зазначені в обвинувальному акті витрати на проведення:

- ДНДЕКЦ МВС України 12.11.2020 почеркознавчої експертизи № СЕ-19-20/28101-ПЧ, вартість якої складає 940,70 грн;

- ДНДЕКЦ МВС України 30.09.2020 почеркознавчої експертизи № СЕ-19-20/28091-ПЧ, вартість якої складає 1307,60 грн;

- ДНДЕКЦ МВС України 29.10.2020 судово-економічної експертизи № СЕ-19-20/22856-ЕК, вартість якої складає 5720,75 грн;

- ДНДЕКЦ МВС України 21.05.2021 судово-економічної експертизи № СЕ-19-21/2146-ЕК, вартість якої складає 13729,60 грн.

9.Вирішення долі речових доказів.

Питання про долю речових доказів належить вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.314, 373, 374, 474-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

1.Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 жовтня 2021 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000540 від 18 березня 2020 року за участі захисника ОСОБА_7 .

2. ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

3.Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 364 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, зі штрафом у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

4.Строк відбуття основного покарання у виді позбавлення волі рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_6 , тобто з 29 липня 2021 року, зарахувавши весь період перебування його під вартою із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

5.Продовжити строкдії запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж 60 днів, тобто до 26 грудня 2021 року включно.

Визначити заставу у розмірі 4 758 000 (чотири мільйони сімсот п`ятдесят вісім тисяч) гривень, яку може бути внесено як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду за реквізитами: , номер рахунка за стандартом IBAN НОМЕР_2 .

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- носити електронний засіб контролю;

- прибувати за вимогою до прокурора та суду;

- не відлучатись з міста Харків без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;

- утримуватися від спілкування з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , іншими працівниками бухгалтерії та охорони Філії акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Партизанський елеватор».

Строк дії обов`язків у разі звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави визначити до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж 60 днів, тобто до 26 грудня 2021 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Також роз`яснити обвинуваченому, що у випадку внесення застави, оригінал документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду коштів має бути наданий уповноваженій особі установи попереднього ув`язнення.

6.Цивільний позов Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до ОСОБА_6 про відшкодування заподіяної шкоди залишити без розгляду.

7.Речові докази, що перебувають у прокурора, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення:

- ДНДЕКЦ МВС України 12.11.2020 почеркознавчої експертизи № СЕ-19-20/28101-ПЧ, вартість якої складає 940,70 грн;

- ДНДЕКЦ МВС України 30.09.2020 почеркознавчої експертизи № СЕ-19-20/28091-ПЧ, вартість якої складає 1307,60 грн;

- ДНДЕКЦ МВС України 29.10.2020 судово-економічної експертизи № СЕ-19-20/22856-ЕК, вартість якої складає 5720,75 грн;

- ДНДЕКЦ МВС України 21.05.2021 судово-економічної експертизи № СЕ-19-21/2146-ЕК, вартість якої складає 13729,60 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду через Вищий антикорупційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3