Кримінальне провадження № 1-кс/760/8964/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою у кримінальному провадженні № 0000138 від 18.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 Кримінального кодексу України (далі КК України) до підозрюваного:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Моровськ, Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

29.09.2021 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження застосованого щодо підозрюваного ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 06.11.2021 включно.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 29.09.2021 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано наступним:

«Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 10000138 від 18.06.2021 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в середині червня 2021 року у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на вчинення контрабанди особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - екстракту канабісу.
На виконання вказаного злочинного умислу, за невстановлених досудовим розслідуванням час та обставин, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб замовив у невстановленої особи, яка перебувала на території Сполучених Штатів Америки, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу та домовився із вказаною особою про відправлення зазначеного особливо небезпечного наркотичного засобу на його адресу шляхом приховання від митного контролю у міжнародному поштовому відправлені.
В свою чергу невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи на території Сполучених Штатів Америки, на виконання спільного злочинного умислу, здійснила пакування особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу, при цьому, з метою ускладнення виявлення митними органами замаскувала його під косметичні засоби та засіб для запивання ліків з маркуванням «LAQUA».
Продовжуючи виконувати спільний злочинний умисел, направлений на переміщення вказаного наркотичного засобу через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зазначена невстановлена особа помістила, серед іншого, косметичні засоби та засіб для запивання ліків з маркуванням «LAQUA» із вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - екстракту канабісу у міжнародне поштове відправлення № 1Z97781E та задекларувала його вміст як кавові зерна та нову косметику, тобто вказавши завідомо неправдиві відомості.
Надалі, на виконання спільного злочинного умислу, невстановлена досудовим розслідуванням особа відправила вказане міжнародне поштове відправлення з вмістом прихованого від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу зі Сполучених Штатів Америки до України на вказану ОСОБА_5 адресу через міжнародного експрес-перевізника «UPS».
03.08.2021 адресоване ОСОБА_5 міжнародне поштове відправлення № 1Z97781E з вмістом прихованого від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - екстракту канабісу надійшло зі Сполучених Штатів Америки на територію України у зону діяльності відділу митного оформлення № 1 митного посту «Спеціалізований» Київської митниці Держмитслужби України, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Малогвардійська, 20-А.
Під час митного огляду вказаного міжнародного поштового відправлення співробітниками Київської митниці Держмитслужби України виявлено пластикову банку з вмістом рідини світло-коричневого об`ємом 240 мл., яка відповідно до висновку експертного дослідження Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України № 113/5 від 04.08.2021 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - екстрактом канабісу.
З метою доведення до кінця спільного злочинного умислу, направленого на отримання міжнародного поштового відправлення № 1Z97781E, у якому ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого /заборонено - екстракт канабісу, останній 05.08.2021 близько 17:00 години, знаходячись біля будинку № 1-Д по вул. Івана Виговського у м. Києві, отримав-від кур`єра адресоване на його ім`я зазначене міжнародне поштове відправлення, після чого його було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні за попередньою змовою групою осіб контрабанди особливо небезпечного наркотичного засобу, а саме його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
06.08.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
07.08.2021 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.10.2021.
28.09.2021 постановою заступника керівника Київської міської прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000138 продовжено до трьох місяців, тобто до 06.11.2021.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даний час обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні наступними доказами: протоколом огляду місця події від 05.08.2021; протоколом обшуку від 05.08.2021; протоколом затримання від 05.08.2021; висновком судово-хімічної експертизи; показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Однак, для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:
- отримати дозвіл слідчого судді на здійснення тимчасового доступу до речей та документів, які перебувають у володінні оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» щодо телефонних з`єднань ОСОБА_5 , після чого провести такий тимчасовий доступ та здійснити аналіз телефонних з`єднань останнього з метою встановлення інших осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення;
- отримати висновок судово-хімічної експертизи, проведення якої доручено експертам ІСТЕ СБ України;
- за результатами проведеної експертизи повідомити ОСОБА_5 про нову підозру та допитати його по суті підозри;
- в порядку ст. 290 КПК України повідомити ОСОБА_5 та його захиснику про завершення досудового розслідування;
- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які вручити підозрюваному і його захиснику, після чого в порядку ст. 283 КПК України звернутися до суду з обвинувальним актом;
- виконати інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, необхідність у яких виникне в ході розслідування.
Як встановлено в ході досудового розслідування, на даний час передбачені ст. 177 КГІК України ризики, які були враховані слідчим суддею під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, оскільки:
- у зв`язку з підозрою ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, останній буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;
- на даний час проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій і не встановлено всі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а тому ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь - яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення вказаного злочину;
- в ході досудового розслідування не встановлено та не допитано усіх осіб, щодо обставин, які підлягають доказуванню під час кримінального провадження, а тому ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків;
- враховуючи всі обставини даного кримінального провадження та особу підозрюваного, останній може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання зазначеним ризикам та не забезпечить виконання останнім своїх процесуальних обов`язків».

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити, вказуючи, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, що підтверджується зібраними у провадженні доказами.

Захисник підозрюваного, як і він сам, заперечували проти задоволення клопотання. Вказували на необгрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, сторона захисту просила відмовити у продовженні застосування запобіжного заходу, а у разі продовження - застосувати найменш обтяжливий запобіжний захід.

Крім того, захисником та підозрюваним зроблено заяву в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) про те, що до підозрюваного ОСОБА_5 застосовувалось фізичне насильство з боку співкамерників за два дні до доставки до суду, що підтверджується синцями.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 вказаної статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як свідчать матеріалів провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 18.06.2021 відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Суд ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд бере до уваги позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваної винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і визначений вичерпний перелік випадків можливості застосування такого заходу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07.08.2021 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 закінчується о 23.59 годин 02.10.2021. Визначено розмір застави в сумі 118 950,00 гривень. При цьому, слідчий судді дійшов висновку про те, що в ході судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу знайшли своє підтвердження ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, вчинення дій направлених на знищення, ховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 10 років, та з моменту повідомлення про підозру пройшов незначний проміжок часу. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 10 років, його майновий та сімейний стан, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, вважав за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

28.09.2021 постановою заступника керівника Київської міської прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000138 продовжено до трьох місяців, тобто до 06.11.2021.

У зв`язку з зазначеним слідчим подане клопотання, що є предметом даного судового розгляду.

Суд зауважує, що ним в судовому засіданні перевірено, що закінчити досудове розслідування неможливо внаслідок виконання великого обсягу роботи та особливої складності кримінального провадження. Так, як видно з клопотання, з метою забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження, у ході досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій спрямованих на отримання та перевірку зібраних доказів, разом з тим, на даний час необхідно провести наступні слідчі, процесуальні дії: провести наступні слідчі, процесуальні дії:

- отримати дозвіл слідчого судді на здійснення тимчасового доступу до речей та документів, які перебувають у володінні оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» щодо телефонних з`єднань ОСОБА_5 , після чого провести такий тимчасовий доступ та здійснити аналіз телефонних з`єднань останнього з метою встановлення інших осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення;

- отримати висновок судово-хімічної експертизи, проведення якої доручено експертам ІСТЕ СБ України;

- за результатами проведеної експертизи повідомити ОСОБА_5 про нову підозру та допитати його по суті підозри;

- в порядку ст. 290 КПК України повідомити ОСОБА_5 та його захиснику про завершення досудового розслідування;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які вручити підозрюваному і його захиснику, після чого в порядку ст. 283 КПК України звернутися до суду з обвинувальним актом;

- виконати інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, необхідність у яких виникне в ході розслідування.

Разом з тим, суд враховує, що ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що застосування запобіжного заходу не повинно бути «очікуванням» обвинувального вироку та що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні за скаргою № 12369 від 26.06.1991 у справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від 20.01.2011 у справі «Прокопенко проти України» за скаргою № 38717/04 від 14.10.2010 у справі «Хайредінов проти України», п.п. 29, 41.

Слідчий суддя зауважує, що навіть при незмінності певних ризиків та обставин, постійно змінюється така важлива обставина як час перебування під вартою.
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що загальні принципи щодо права на судовий розгляд у розумний термін гарантовано п. 3 ст. 5 Конвенції («Кудла проти Польщі», № 30210/96, пар.110, та «Маккей проти Сполученого Королівства», № 543/03, пар. 41-44, «Харченко проти України» № 40107/02 від 10.02.2011, «Ігнатов проти України» № 40583/15 від15.12.2016).

Крім того, ЄСПЛ констатував своїм рішенням від 17.10.2019 у справі «Цаценко та Рябоконь проти України», вказавши, що у цій справі тривалість тримання заявників під вартою на стадії судового розслідування була надмірною.

При цьому враховується, що ЄСПЛ в низці рішень, зокрема, у справі за скаргою № 40107/02 від 10.02.2011 «Харченко проти України», п. 80, зазначив про необхідність перевірки можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, констатувавши, що «національні органи жодного разу не розглядали можливість обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою».

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.09.2021 у справі № 800/23/17 (800/182/16) (провадження № 11-383заі20): «Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ за пунктом 3 статті 5 Конвенції збереження обґрунтованої підозри є обов`язковою умовою для обґрунтованості будь-якого продовження утримання під вартою; однак зі сплином певного часу цього вже недостатньо: Суд повинен встановити (І) чи продовжували інші підстави, на які посилалися судові органи, виправдовувати позбавлення волі та (ІІ), якщо такі підстави були «релевантними» і «достатніми», чи виявляли національні органи влади «особливу обачність» під час здійснення розгляду. Вимога до суду надати відповідні та достатні підстави для затримання - на додаток до збереження обґрунтованої підозри - застосовується вже в момент прийняття першого рішення про взяття під варту - тобто «негайно» після арешту. Обґрунтування будь-якого терміну утримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо продемонстровано владою. Вирішуючи питання про те, слід звільнити чи затримати особу, органи влади зобов`язані розглянути альтернативні способи забезпечення її явки до суду. Також ЄСПЛ зауважив на поверховості розгляду інших важливих аспектів справ заявників. Зокрема, у справах деяких заявників національні суди в основному спиралися на серйозність пред`явлених заявникам звинувачень і використовували шаблонні доводи, не звертаючись до конкретних фактів і не розглядаючи альтернативні запобіжні заходи. Суди не обґрунтували ніяких додаткових обставин і не розглянули жодного з конкретних аргументів, висунутих заявниками, які оскаржували їх утримання під вартою, незважаючи на те, що ці аргументи не здавалися несуттєвими або легковажним. У результаті ЄСПЛ констатував порушення щодо заявників статті 5 Конвенції, і наведені вище обставини щодо неналежного, необ`єктивного, поверхневого вирішення судами питань про застосування до них запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою були серед основних підстав для такого висновку» (п. 110).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Звертаючись з клопотанням слідчий вказав на наявність у даному випадку ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, прокурор фактично посилається лише на тяжкість покарання. Між тим, указану обставину суд не може оцінювати в якості ризику, оскільки така обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості, які посилюють існування певних ризиків.

Тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, так, в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України») наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України» (заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція ЄСПЛ свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інших мотивувань прокурором в обґрунтування цього ризику наведено не було.

Оскільки суд погоджується з тим, що існують ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то вважає, що існують підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді продовження застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У судовому засіданні було встановлено, що наразі існують вагомі докази про вчинення підозрюваним інкримінованого правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких.

Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_5 хоча і не має офіційного місця роботи, але має постійне місце проживання у м. Києві по місцю реєстрації де проживає разом з бабусею, має неповнолітню дитину. Отже, на думку суду, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки.

Наведені, на думку суду, обставини свідчать, що у судовому засіданні прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбаченої п. 2, тобто існування ризиків. Але клопотання як і пояснення прокурора в судовому засіданні не містять конкретних доводів та обґрунтованого мотивування того, що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків, тобто обов`язкового елементу для вирішенні питання застосування запобіжного заходу, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Установлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що відсутні підстави для подальшого застосування до підозрюваного ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу в виді тримання під вартою. На думку суду, для досягнення дієвості завдань кримінального провадження, а також відповідності особистості підозрюваного та іншим наведеним обставинам, такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт в межах строку досудового розслідування, буде достатнім. При цьому домашній арешт полягає в забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із зобов`язанням ОСОБА_5 , з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження.

Також слід покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися з місця проживання інакше, як за викликом слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання; здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками у межах вказаного кримінального провадження; носити електронний засіб контролю.

На думку суду, наведений запобіжний захід усуне встановлені судом ризики, є достатнім та дієвим, так як наведені особистісні та характеризуючи відомості ОСОБА_5 значно знижують, у поєднанні з запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту і покладеними обов`язками, вірогідність вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжником яких є визначений судом запобіжний захід.

Ураховуючи наведене, клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 18.06.2021 до ЄРДР за № 0000138, про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід задовольнити частково.

Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Враховуючи усну заяву підозрюваного ОСОБА_5 , зроблену під час судового зсідання 30.09.2021 про застосування до нього насильства під час тримання під вартою з боку співкамерників, слідчий суддя вважає за необхідне вжиття заходів, передбачених ст. 206 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 197, 199, 206, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу (у вигляді тримання під вартою) у кримінальному провадженні № 0000138 від 18.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 Кримінального кодексу України до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в вигляді тримання під вартою на домашній арешт, який полягає в забороні цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із зобов`язанням ОСОБА_5 , 14.12.1992 року, з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначити в 38 днів (до 06.11.2021 включно).

Ухвала діє до 06 листопада 2021 року (включно) та підлягає негайному виконанню після її оголошення, а саме доставити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , де звільнити з-під варти.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 38 (тридцять вісім днів), а саме:

- не відлучатися з місця проживання інакше, як за викликом слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про необхідність зміни свого місця проживання;

- здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками у межах вказаного кримінального провадження;

- носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали у вищезазначеній частині доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали у вищезазначеній частині до 06.11.2021 включно.

Зобов`язати прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000138 від 18.06.2021, забезпечити:

- невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- проведення відповідним органом досудового розслідування дослідження фактів, викладених в усній заяві підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному та прокурору, а також для виконання конвойній службі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1