СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/597/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001049 від 20.10.2020 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демшин, Кам`янець Подільського району, Хмельницької області, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники: потерпілий ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

ОСОБА_3 , вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за наступних обставин.

Так, 19.10.2020 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись поруч з кіоском «Шаурма», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Жолудева, 4, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та намагався розпочати діалог на різні теми. Після чого, потерпілий повідомив ОСОБА_3 про те, що не бажає спілкуватися з останнім і запропонував відійти, однак вказані дії викликали агресивну поведінку у ОСОБА_3 , внаслідок чого останній розпочав бійку із потерпілим. По завершенню конфлікту ОСОБА_3 , шляхом телефонного дзвінка повідомив невстановлених досудовим розслідуванням осіб про їх місцезнаходження та обставини конфлікту.

Після приїзду невстановлених осіб, ОСОБА_3 разом з цими особами, 19.10.2020 року, приблизно о 01 годині 20 хвилин, почали наносити потерпілому ОСОБА_7 удари в область голови та тулуба, в ході чого обвинувачений вибив у потерпілого з кишені мобільний телефон марки «Ксяомі МІ 9Т», чорного кольору. В подальшому бійка перемістилася до трамвайних колій, де і закінчилась, після чого ОСОБА_3 разом з невстановленою особою повернулися до кіоску «Шаурма». Помітивши на землі біля кіоску мобільний телефон потерпілого, у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_7 . З метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи, що за його протиправними діями спостерігає кухар кіоску «Шаурма» ОСОБА_8 та потерпілий, ОСОБА_3 відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого марки «Ксяомі МІ 9Т pro», чорного кольору, вартістю 12 000 (з ПДВ), ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , пішов з місця події та розпорядився вищевказаним мобільним телефоном шляхом його передачі невстановленій особі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за наведених вище обставин не визнав та показав, що 19.10.2020 року приблизно о 01 годині 30 хвилин замовив шаурму в кіоску, який розташований по вул. Жолудєва, 4 в м. Києві та очікував на її приготування. Коли шаурма готувалася, до нього підійшов раніше незнайомий ОСОБА_7 та почав діалог, спитав, чому він сміється. ОСОБА_3 таке звернення образило, почалася словесна перепалка, яка переросла в штовханину та бійку, а самі учасники перемістилися ближче до трамвайних колій. По завершенню бійки ОСОБА_3 залишив потерпілого, повернувся до кіоску щоб забрати шаурму, яку він оплатив заздалегідь. Повертаючись, він помітив на місці колишньої штовханини з потерпілим мобільний телефон, але не зрозумів чий він. Піднявши телефон, обвинувачений прийшов додому, де його чекав товариш ОСОБА_9 , якому ОСОБА_3 передав телефон щоб той його розблокував та щоб мати можливість повернути мобільний телефон власнику. ОСОБА_9 потім сказав, що передав мобільний телефон ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 19.10.2020 року, приблизно о 01 год. 30 хв., вийшов з таксі на зупинці «вул. Жолудєва» і пішов випити кави. Коли він йшов до кіоску з кавою, проходив повз кіоску «Шаурма», де стояв обвинувачений. ОСОБА_3 щось йому сказав, але ОСОБА_7 діалог не підтримав, пішов далі за кавою. Однак, ОСОБА_3 почав його бити; на запитання навіщо він це робить, останній не відповів. Одразу після бійки обвинувачений комусь зателефонував, і через 5-10 хвилин приїхали приблизно десять чоловіків, повалили потерпілого на землю і почали бити по голові, тулубу, інших частинах тіла, потягли до трамвайних колій, де залишили. В ході бійки ОСОБА_3 вибив з лівої кишені ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Ксяомі». Коли побиття припинилось, ОСОБА_7 побачив, як ОСОБА_3 підняв з землі, а саме біля кіоску «Шаурма», його мобільний телефон і забрав собі; на прохання потерпілого повернути телефон обвинувачений не відповів. Через невеликий проміжок часу ОСОБА_7 зателефонував на свій номер телефону з телефону перехожого, але той вже був поза зоною досяжності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що працює кухарем в кіоску «Шаурма» по вул. Жолудєва, 4 в м. Києві. Всередині жовтня 2020 року, після 01 години він працював в кіоску, готував шаурму, яку замовив ОСОБА_3 . Пізніше повз кіоску проходив ОСОБА_7 , і до нього звернувся обвинувачений. Коли потерпілий не захотів з ним розмовляти, ОСОБА_3 почав чіплятися до нього та розпочав бійку. Пізніше обвинувачений зі свого телефону зателефонував комусь, на місце події швидко приїхали чотири молодих чоловіки та дівчина, почали бити ОСОБА_7 . ОСОБА_8 побачив, як в ході бійки ОСОБА_3 взяв з кишені потерпілого телефон. Потерпілий просив повернути телефон, але його не повернули. Врешті-решт, обвинувачений розрахувався за шаурму та пішов.

В судовому засіданні також були досліджені інші докази, в тому числі документи, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за обставин, зазначених в обвинувальному акті.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20.10.2020 року, та плану-схеми до нього, кримінальне правопорушення було вчинене на ділянці за адресою АДРЕСА_2 площею приблизно 10х10 метрів.

Згідно протоколу огляду від 05.11.2020 року, та заяви від 05.11.2020 року, ОСОБА_11 добровільно видав співробітникам поліції мобільний телефон марки «Ксяомі МІ 9Т pro», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який купив у свого знайомого. Зазначений мобільний телефон вартістю 12 000 (з ПДВ) був придбаний 10.11.2020 року потерпілим ОСОБА_7 , що підтверджується гарантійним талоном та іншими документами на його купівлю.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання та відеозапису даної слідчої дії, ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 19.10.2020 року, разом з іншими невідомими особами, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Жолудєва, 4 нанесли йому тілесні ушкодження, в наступному ОСОБА_3 відкрито заволодів його мобільним телефоном, а саме витащив з кишені.

За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.12.2020 року, ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 19.10.2020 року, в нічну пору доби, спільно з іншими невідомими чоловіками наносили тілесні ушкодження потерпілому, а в подільшому ця особа заволоділа мобільним телефоном.

Відповідно до довідки КМКЛ № 7 від 19.10.2020 року, під час огляду ОСОБА_7 лікарями травмпукту, були встановлені діагнози «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; забій грудної клітини». Однак, експерт у своєму висновку № 042-1732-2020 від 19.11.2020 року через відсутність достатнього об`єму клінічних даних зазначені діагнози не підтвердив.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж) доведена повністю. Такого висновку суд дійшов, враховуючи докази, надані стороною обвинувачення, та які слід вважати належними та допустимими.

Згідно з ч. 1 ст. 186 КК України грабежем є відкрите викрадення чужого майна, а саме викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені і розцінюються як викрадення.

За обставинами кримінального правопорушення, мобільний телефон вибув з володіння потерпілого в момент бійки з обвинуваченим та іншими особами. Наведене підтверджується показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_8 . Разом з цим, ОСОБА_3 показав суду, що коли він замовив шаурму, ніякого телефону біля кіоску не було; після остаточного закінчення бійки, він залишив ОСОБА_7 біля трамвайних колій, а сам повернувся до кіоску, і ніяких інших людей, окрім нього, потерпілого та кухара, на вулиці не було. Потерпілий та свідок ОСОБА_8 показали, що після того, як ОСОБА_3 підняв телефон з землі, ОСОБА_7 просив телефон йому повернути, але обвинувачений нічого не відповів, забрав майно та пішов. Тобто, обвинувачений усвідомлював, що мобільний телефон, який він підняв з землі, належить потерпілому, ці дії ним вчинено в присутності потерпілого та кухара кіоску, які усвідомлювали, що відбувається викрадення.

Крім того, між вибуттям з володіння потерпілого мобільного телефону та заволодіння цим майном обвинуваченим пройшло близько 15-ти хвилин, бійка сталася вночі і ОСОБА_3 був її учасником, подія відбулась на безлюдній вулиці. Отже, за наявності сумніву щодо законного власника майна, у обвинуваченого була можливість ідентифікації такого власника шляхом звернення до ОСОБА_7 . Наведене, на думку суду, виключає позицію обвинуваченого про знахідку телефону (умови знахідки зазначені в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 року у справі № 761/31918/14-к).

Суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_3 , що, забравши мобільний телефон, у нього не було корисливого мотиву, оскільки ОСОБА_10 , у якого було вилучено мобільний телефон потерпілого, зазначив, що купив його у знайомого. Доводи обвинуваченого щодо того, що він взяв телефон з метою його повернення власнику, нічим не підтверджено, а сам телефон було вилучено у ОСОБА_10 через два тижні, після подолання системи захисту.

Разом з цим, суд вважає недоведеним стороною обвинувачення вчинення ОСОБА_3 відкритого викрадення чужого майна (грабежу) з врахуванням кваліфікуючої ознаки «за попередньою змовою групою осіб», виходячи з наступних фактичних обставин, встановлених в судовому засіданні та підтверджених показами потерпілого, свідка, а також матеріалами справи.

Так, з досліджених доказів вбачається, що кілька невстановлених осіб брали участь в бійці, де ОСОБА_7 був побитий та залишений неподалік кіоску «Шаурма». Однак, ці невстановлені особи прибули на місце події після телефонного дзвінка обвинуваченого, і спільно вони лише били потерпілого, а безпосереднє викрадення мобільного телефону потерпілого було вчинено одним обвинуваченим ОСОБА_3 та й після того, як невстановлені особи пішли з місця вчинення злочину. Враховуючи наведене та факт, що ОСОБА_3 самостійно розпорядився викраденим чужим майном, суд вважає що в даному випадку попередня змова групи осіб у вчиненні грабежу виключається за недоведеністю цієї кваліфікуючої ознаки стороною обвинувачення.

Ураховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 337 КПК України, суд, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, виходить за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення та вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), і вчинене ним діяння слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 186 на ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки саме така кваліфікація є вірною, враховуючи обставини кримінального правопорушення та докази.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії нетяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працюючий, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відсутність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.186 КК України, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи обставини справи, а саме спонтанність умислу на викрадення, відсутність негативних наслідків діяння для потерпілого, особу обвинуваченого, який протягом тривалого часу до кримінальної відповідальності не притягувався, хоча і неофіційно, але працює, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, у зв`язку з чим приймає рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.

При цьому, суд зазначає, що саме по собі невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, який йому інкримінується, не має наслідком незастосування судом звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, адже загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення особи та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною і її реалізація становить правозастосовну діяльність суду.

Також, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Суд стягує з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1619 грн. 10 коп. на користь держави.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_3 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1619 грн. 10 коп. на користь держави.

Речові докази по справі мобільний телефон марки «Ксяомі МІ 9Т» чорного кольору залишити за належністю ОСОБА_7 ;

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1