Справа № 296/9019/21
УХВАЛА
Іменем України

21 жовтня 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000453, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира звернувся з клопотанням адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 та просить скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_7 від 07.05.2021 року, справа № 279/1862/21, на майно вилучене під час проведення обшуку 05.05.2021 року автомобіля марки «MERCEDES-BENS Е 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а саме автомобіль марки MERCEDES-BENS Е 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер КУЗОВ НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 виданого ТСЦ 3246.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000453 з правовою кваліфікацією.

Слідчими СВ Коростенського РУН ГУНП в Житомирській області на підставі ухвали слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_7 від 09.04.2021 року у справі № 279/1862/21, в період часу з 15год. 55хв. до 17год. 36хв. проведено обшук автомобіля марки «MERCEDES-BENS Е 430» номерний знак НОМЕР_1 , під час якого вказаний автомобіль опечатаний та вилучений до штраф майданчику Коростенського РУП.

Заявником зазначено, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання про проведення обшуку не надавала дозволу на вилучення автомобіля. Тому слідчий перевищив свої повноваження під час проведення слідчої дії.

Адвокат також зазначив, що на вказаний автомобіль було накладено арешт, однак власника майна та його представника не було викликано для розгляду клопотання в суді, тому вважає, що арешт накладено необгрунтовано, а в його застосуванні немає потреби.

Адвокат в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання

Згідно статті 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Положеннями ч.3 ст.41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також ч.4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Встановлено, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 від 02.10.2020 року.

Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_7 від 07.05.2021 року накладено арешт на майно вилучене в ході обшуку автомобіля марки «MERCEDES-BENS Е 430». Також, вказаною ухвалою накладено арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENS Е 430», який належить ОСОБА_6 .

Постановою слідчої ОСОБА_8 від 06.05.2021 року вилучені речі, зокрема, автомобіля марки «MERCEDES-BENS Е 430» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Бакланов проти Російської Федерації» від 09.06.2005, рішення у справі «Фрізен проти Російської Федерації» від 24.03.2005).

При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50).

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Як вбачається із матеріалів клопотання та пояснень сторін, у вказаному кримінальному провадженні відсутні докази, що пред`явлено цивільний позов чи повідомлено про підозру власнику майна.

Так, слідчим в судовому засіданні не надано доказів того, що відносно ОСОБА_6 як власника автомобіля, внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, не надано доказів того, що скасування арешту з майна будь-яким чином ускладнить чи унеможливить здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні

За вказаних обставин, враховуючи надані адвокатом документи на підтвердження клопотання, приймаючи до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_6 на вилучене майно, слідчий суддя вважає, що арешт на автомобіль слід скасувати.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170-175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000453 від 02.10.2020 - задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого суд. Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_7 від 07.05.2021 року, справа № 279/1862/21, на майно вилучене під час проведення обшуку 05.05.2021 року автомобіля марки «MERCEDES-BENS Е 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а саме автомобіль марки MERCEDES-BENS Е 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер КУЗОВ НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 виданого ТСЦ 3246.

Копію цієї ухвали про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000453 від 02.10.2020 після оголошення ухвали негайно вручити слідчому, прокурору, власнику майна присутнім у судовому засіданні під час оголошення цієї ухвали, а у разі відсутності слідчого, прокурора під час оголошення цієї ухвали надіслати її копію таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Слідчий, прокурор у кримінальному провадженні № 0000453 від 02.10.2020 після отримання копії ухвали про скасування арешту повинні негайно вжити заходів щодо виконання цієї ухвали та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1