Справа № 676/2942/19
Провадження № 1-кп/676/82/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового

провадження:

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілої цивільного позивача ОСОБА_8 ,

представника потерпілої цивільного позивача ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському кримінальне провадження, відомості про яке внесені 07 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118, по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, учасника бойових дій, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_11 близько 12 години 00 хвилин 07 березня 2019 року, перебуваючи у кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту із ОСОБА_8 прийняв рішення про спричинення тілесних ушкоджень останній.

Тоді ж, ОСОБА_11 , реалізовуючи свій злочинний намір, на ґрунті тривалих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді тілесних ушкоджень, бажаючи їх настання, умисно, кулаком правої руки наніс один удар в область правої половини голови ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді правобічної субдуральної гематоми об`ємом 70 мл., яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент заподіяння.

В подальшому, ОСОБА_8 лягла перпендикулярно на ліжко передньою частиною тіла, і тоді ж, ОСОБА_12 , продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді тілесних ушкоджень, бажаючи їх настання, умисно наніс їй не менше шести ударів руками та ногами в область тазу з правої сторони та лівого плеча, спричинивши таким чином ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: п`яти синців на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, на передній поверхні грудної клітки зліва від середньо-ключичної до передньо-підпахвової лінії, на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу, на лівій боковій поверхні грудної клітки в проекції 5-8 ребер від середньо-підпахвової до середньо-лопаткової лінії, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_11 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та дав показання, із яких встановлено, що дійсно 07 березня 2019 року за місцем проживання він під час сварки із матір`ю не стримався та вдарив її кулаком в голову, а згодом наніс декілька ударів руками і ногами по тілу. У вчинено розкаявся, просив суворо не карати, цивільний позов визнав повністю.

Незважаючи на визнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_11 , його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст.23 КПК України судом безпосередньо в ході судового розгляду.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 дала показання про те, що її син ОСОБА_11 постійно із нею сварився, ображав її, спричиняв тілесні ушкодження. На вказаному ґрунті у неї із сином виникли неприязні відносини. В день події коли вона прийшла додому, син вже перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вона хотіла поставити на зарядку телефон та підійшла до розетки. Тоді ж, син сказав, що йому телефон буде потрібно та почав із нею сваритися, після чого взяв за волосся та вдарив її кулаком у праву частину голови за вухом, від чого вона впала. Головою внаслідок паданні вона не вдарялася. Після цього вона лягла поперек ліжка, а син наніс їй ще декілька руками та ногами по тілу. Згодом він вийшов на вулицю курити, а вона по телефону викликала працівників поліції. В подальшому після того як приїхали працівники поліції їй стало погано і останні завезли її до лікарні. Там її було госпіталізовано і вона у лікарні тривалий час стаціонарно лікувалася. Внаслідок спричинених тілесних ушкоджень їй була завдана майнова та моральна шкода, цивільний позов просила задовольнити у повному обсязі.

Із показань в суді свідка ОСОБА_13 встановлено, що у березні 2019 році він працював поліцейським Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області та здійснював виїзд спільно із працівницею поліції ОСОБА_14 до місця проживання ОСОБА_8 за викликом по факту спричинення тілесних ушкоджень. Коли вони приїхали на виклик, виявили потерпілу, у якої була гематома з правої сторони голови. Потерпіла повідомила, що син під час сварки спричинив їй тілесні ушкодження. Під час опрацювання виклику ОСОБА_11 він себе зухвало, перебував у стані алкогольного сп`яніння, погрожував матері. Потерпіла відмовлялася від виклику швидкої допомоги, проте в подальшому їй стало погано, у зв`язку з чим він вирішив її доставити до лікарні, де потерпілу було госпіталізовано. Обвинуваченого та потерпілу він до події знав, оскільки остання неодноразово зверталася до поліції із заявами про вчинення сином домашнього насильства.

Показання потерпілої та свідка судом оцінюються як належні докази, оскільки вони підтверджують подію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_11 .

Також вказані показання судом визнаються допустимими доказами, оскільки вони були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст.ст. 352, 353 КПК України щодо допиту свідків та потерпілої в судовому засіданні, наданням можливості стороні захисту перехресного допиту свідка та потерпілої.

Більш того, ці показання оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено.

Винуватість ОСОБА_11 доводиться також фактичними даними, які містяться у протоколах слідчих дій, висновках експертиз, які безпосередньо досліджені судом в судових засіданнях.

Так, із протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 березня 2019 року встановлено, що того ж дня ОСОБА_8 звернулася до поліції із заявою про те, що 07 березня 2019 року її син ОСОБА_11 за місцем проживання спричинив їй тілесні ушкодження (т.2, а.м.к.п.9).

Відомості із заяви ОСОБА_8 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2019 року за №0000118 (т.2, а.м.к.п.1).

За даними дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 04 квітня 2019 року, фототаблиць до нього (т.2, а.м.к.п.67-72), встановлено, що місцем злочину було житло потерпілої - кімната будинку АДРЕСА_1 .

Судом оцінюються як належні докази дані протоколу огляду місця події, оскільки вони прямо підтверджують обставини події кримінального правопорушення, і зокрема, місце та інші обставини вчинення злочину. Також ці докази визнаються судом допустимими, оскільки слідча дія проведена з дотриманням вимог ст.ст.233, 237 КПК України. Зокрема, слідчим проведено огляд будинку з дотриманням вимог ч.1 ст.233 КПК України, оскільки огляд було проведено на підстав заяви володільця житла ОСОБА_8 (т.2, а.м.к.п.67).

Як встановлено за даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04 квітня 2019 року та відеозапису його проведення, який був відтворений в судовому засіданні згідно із ст.359 КПК України (т.2, а.м.к.п.30-33, 34), потерпіла ОСОБА_8 на місці події розповіла та показала, яким саме чином їй були спричиненні тілесні ушкодження сином. Зокрема, потерпіла ОСОБА_8 вказала, що коли вона намагалася покласти на зарядку телефон, син схопив її за волосся та рукою сильно вдарив в область правого вуха. Вона почала падати, але він її притримував за волосся, у зв`язку з чим вона головою не вдарилася. Він почав її приводити до тями, а після того як вона встала і лягла поперек ліжка, наніс їй ще ряд ударів руками та ногами по тілу.

Дані вищевказаного протоколу та відеозапису слідчої дії судом визнаються належними доказами, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення, а також допустимими доказами, оскільки слідча дія проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №106 від 20 березня 2019 року (т.2, а.м.к.п.17-19), у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, стиснення головного мозку, правобічної оболонкової гематоми тім`яної, лобної та скроневої ділянок головного мозку (комбінова, епі-субдуральна), субарахноїдального крововиливу, які могли утворитися внаслідок падіння з прискоренням з висоти власного зросту і ударі об тупий твердий предмет лівими відділами голови, і за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення (згідно пункту 2.1.1 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» із наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Крім того, виявлено 4 синяка на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, на передній поверхні грудної клітки зліва від середньо-ключичної до передньо-підпахвової лінії, на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на лівій боковій поверхні грудної клітки в проекції 5-8 ребер від середньо-підпахвової до середньо-лопаткової лінії зліва, які могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту і ударі об тупі тверді предмети лівими відділами тіла, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» із наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Також виявлено синяк на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу, який міг утворитися внаслідок дії тупого твердого предмету по механізму «удар», і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» із наказу № 6 МОЗ України від 17.01.95 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»). Всі вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися в день звернення до лікарні, тобто 07 березня 2019 року.

Поряд з цим, за даними комісійної судово-медичної експертизи №78 від 24 квітня 2019 року встановлено, що згідно із даними медичної карти стаціонарного хворого №1/1152, даних огляду лікарем - судово-медичним експертом від 19 березня 2019 року (висновок експерта №106 від 19.03.2019р.-20.03.2019р.), комп`ютерної томографії головного мозку від 09 березня 2019 року, консультативного висновку лікаря-рентгенолога від 22 квітня 2019 року у ОСОБА_8 станом на 07.03.2019р.-29.03.2019р. виявлені тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді правобічної субдуральної гематоми об`ємом 70 мл, яка за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя (згідно п. 2.1.3. г «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995р. №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»), оскільки спричинила зміщення серединних структур вліво на 5 мм та стиснення головного мозку. Крім того, у ОСОБА_8 виявлено п`ять синців на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, на передній поверхні грудної клітки зліва від середньо-ключичної до передньо-підпахвової лінії, на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу, на лівій боковій поверхні грудної клітки в проекції 5-8 ребер від середньо-підпахвової до середньо-лопаткової лінії, які за своїм характером в сукупності і кожний окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені вище вказаним наказом МОЗ від 17.01.1995р. №6).

Оскільки в ділянці голови будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень ні в медичній карті стаціонарного хворого, ні при огляді лікарем судово-медичним експертом не відмічено, тому категорично встановити механізм спричинення закритої черепно-мозкової травми у вигляді правобічної субдуральної гематоми у ОСОБА_8 та місце прикладання травмуючої сили, від дії якої утворилась вказана закрита черепно-мозкова травма, не представляється можливим. Дана закрита черепно-мозкова травма могла утворитись від дії тупого твердого предмету як за механізмом «удар», так і при падінні з висоти власного зросту з прискоренням чи без прискорення та ударом головою до тупого твердого предмету.

Синці на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, на передній поверхні грудної клітки зліва від середньо-ключичної до передньо-підпахвової лінії, на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу, на лівій боковій поверхні грудної клітки в проекції 5-8 ребер від середньо-підпахвової до середньо-лопаткової лінії, розмірами від 4x3 см до 10x11 см могли утворитись від дії тупого твердого предмету (предметів) як за механізмом «удар», так і при неодноразових падіннях з висоти власного зросту та ударом відповідними ділянками тіла до виступаючих тупих твердих предметів.

Оскільки в ділянці голови не виявлено будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень та в синцях не відобразилось індивідуальних особливостей травмуючих предметів, тому встановити властивості травмуючих чинників не представляється можливим. Усі тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли утворитись від дії тупих твердих предметів.

Враховуючи дані медичної карти стаціонарного хворого №1/1152, згідно якої потерпіла поступила зі скаргами на головний біль, головокружіння, нудоту та з неврологічною симптоматикою: різниця зіниць, позитивний симптом Марінеску-Радовичі справа, горизонтальний ністагм, інтенція, промахування при пальце-носовій пробі, якої раніше у ОСОБА_8 не спостерігалось, можна говорити, що закрита черепно-мозкова травма у неї могла утворитись незадовго до госпіталізації, тобто 07 березня 2019 року.

Судячи з жовто-коричневого кольору та нечітких контурів синців, виявлених лікарем судово-медичним експертом на 12 добу після пригоди 07 березня 2019 року, можна говорити, що вони утворились не менше 7-10 діб до моменту проведення судово- медичної експертизи (обстеження) 19 березня 2019 року, що не виключає можливості утворення їх 07 березня 2019 року.

Тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли утворитись як від дії одного, так і від дії декількох тупих твердих предметів. Оскільки в ділянці голови будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень не відмічено, тому встановити місце прикладання травмуючої сили, від дії якої утворилась вказана вище закрита черепно-мозкова травма та напрямок дії травмуючої сили не представляється можливим.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість тілесних ушкоджень, можна говорити, що ОСОБА_8 було заподіяно не менше 6 травмуючих впливів, послідовність заподіяння яких встановити неможливо через відсутність судово-медичних даних. Під час заподіяння вище вказаних тілесних ушкоджень потерпіла могла відчувати біль. Травмуючий предмет, від дії якого утворилась закрита черепно-мозкова травма у вигляді правобічної субдуральної гематоми, діяв із достатньо-значною силою. Синці на тілі потерпілої утворилися від меншої по силі дії травмуючих предметів.

В момент заподіяння вищевказаних тілесних ушкоджень потерпіла могла перебувати як у вертикальному, так і горизонтальному чи близьких до них положеннях. За характером та локалізацією тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 не можливо встановити взаємне розташування потерпілої та нападника під час нанесення тілесних ушкоджень, можна лише сказати, що потерпіла була повернута до травмуючих предметів відповідними ділянками свого тіла, де були виявлені тілесні ушкодження. Після отримання синців на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, на передній поверхні грудної клітки зліва, на зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу, на лівій боковій поверхні грудної клітки потерпіла ОСОБА_8 могла здійснювати будь-які активні дії, в тому числі ходити, повзати. Після отримання закритої черепно-мозкової травми у вигляді правобічної субдуральної гематоми могла здійснювати самостійні дії, а саме ходити, повзати до погіршення стану здоров`я або втрати свідомості.

Тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли утворитись за вказаних нею обставин під час допиту 13 березня 2019 року, додаткового допиту 22 березня 2019 року та під час слідчого експерименту 04 квітня 2019 року, а саме: закрита черепно-мозкова травма у вигляді правобічної субдуральної гематоми могла утворитись від сильного удару кулаком в праву половину голови; синці на зовнішній поверхні лівого плеча та лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні правого кульшового суглобу, на лівій боковій поверхні грудної клітки в проекції 5-8 ребер від середньо-підпахвової до середньо-лопаткової лінії за вказаних обставин могли утворитись з більшою ймовірністю від ударів руками та ногами ОСОБА_11 .

Із висновку експертів №224 від 13 травня 2021 року (т.3, а.м.к.п. 87-89) судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_11 хронічно протікаючим душевним захворюванням (психічним захворюванням), недоумством не хворіє, не хворів таким і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, а виявляв та виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Вищевказаний розлад психіки відноситься до іншого хворобливого стану психіки. ОСОБА_11 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на період інкримінованого йому злочину, а також може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на теперішній час. ОСОБА_11 на час вчинення інкримінованого йому злочину перебував поза будь-яким тимчасовим розладом душевної діяльності та іншим психічним розладом, крім вищеописаного, в стані патологічного сп`яніння не знаходився, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, тобто судом ОСОБА_11 визнається осудним.

Судом оцінюються як належні докази дані висновків експертиз, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення.

Зазначені докази визнається судом допустимими, оскільки експертизи проведені особами, які можуть бути згідно із ст.69 КПК України експертами у кримінальному провадження, експерти були залучені з дотриманням на час призначення експертиз вимог ст.ст.242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст.101-102 КПК України.

При цьому, судом беруться до уваги дані висновку судово-медичної експертизи №106 від 20 березня 2019 року (т.2, а.м.к.п.17-19) в частині виявлених експертом тілесних ушкоджень потерпілої, та не приймаються до уваги висновки експерта в частині механізму отримання потерпілою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, оскільки у висновку експертизи жодним чином не обґрунтовані категоричні висновки експерта щодо отримання тяжких тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного росту і ударі об тупий твердий предмет лівими відділами голови. Натомість за даними комісійної судово-медичної експертизи №78 від 24 квітня 2019 року судом встановлено, що закрита черепно-мозкова травма могла утворитись як від дії тупого твердого предмету за механізмом «удар», так і при падінні з висоти власного зросту з прискоренням чи без прискорення та ударом головою до тупого твердого предмету, у зв`язку з чим із врахуванням послідовних показань потерпілої ОСОБА_8 про механізм спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що саме внаслідок нанесення удару кулаком ОСОБА_11 потерпілій були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Судом визнаються недопустимими доказами дані протоколу проведення слідчого експерименту від 26 квітня 2019 року із участю підозрюваного ОСОБА_11 та долученого до нього відеозапису, який був відтворений в судовому засіданні згідно із ст.359 КПК України (т.2, а.м.к.п.99-103, 104), оскільки слідча дія була проведена з порушенням вимог ч.1 ст.233, ч.5 ст.240 КПК України. Зокрема у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що власник (володілець) житла погодився на проникнення до житла, в якому проводилась слідча дія, оскільки на відеозаписі відсутні будь-які дані про те, що у власника (володільця) житла слідчий запитував дозвіл на проникнення до будинку, а також до матеріалів провадження не долучено жодного доказу отримання такого дозволу у власника.

Натомість, відповідно до п.1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов. Таким чином, дані вищевказаного протоколу слідчого експерименту визнаються судом недопустимими доказами.

Поряд з цим, наведені у вироку вище докази, які визнані судом належними та допустимими, взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст.91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_11 у інкримінованому злочині.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_11 , мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також, що обвинувачений ОСОБА_11 винуватий у його вчиненні, за що підлягає покаранню. Судом зазначені вище умисні дії ОСОБА_11 , які виразились в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, кваліфікуються як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд на підставі ст.ст.65, 66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ч.2 ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Крім того, хоча й ОСОБА_11 не судимий в силу ст.89 КК України, проте судом встановлено, що після вчинення 07 березня 2019 року злочину він продовжував вчиняти відносно матері домашнє насильство, за що вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 червня 2020 року був засуджений за ст.126-1 КК України до покарання у виді арешту на строк один місяць. І хоча судимість за казане кримінальне правопорушення на даний час погашена, проте факт засудження за домашнє насильство свідчить про відсутність у обвинуваченого щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання, а також негативно характеризує його особу.

Крім того, судом враховується, що ОСОБА_11 є учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітню доньку, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, негативно характеризується за місцем проживання.

Також, при призначенні покарання судом враховується досудова доповідь представника персоналу органу пробації щодо високого ризику вчинення ОСОБА_11 повторних кримінальних правопорушень та дуже високого ризику небезпеки для суспільства, а також прохання потерпілої суворо не карати обвинуваченого.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання, судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

З урахуванням викладеного, на переконання суду ОСОБА_11 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, буде пропорційною карою за вчинений злочин та є достатнім для виправлення засудженого, а також буде запобігати вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_11 хоча й і не судимий в силу ст.89 КК України, є учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітню доньку, проте із врахуванням форми вини й мотивів вчинення злочину, тяжкості і його суспільної небезпечності, особи обвинуваченого, наявності обставини, що обтяжує покарання, суд не вбачає підстав для застосування при призначенні покарання статей 69 та 75 КК України.

Потерпіла цивільний позивач ОСОБА_8 пред`явила цивільний позов до ОСОБА_11 та просили стягнути із останнього на її користь 33329,27 грн. майнової шкоди та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Цивільний відповідач ОСОБА_11 цивільний позов визнав повністю.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_8 в частині відшкодування майнової шкоди, суд прийшов до висновків про необхідність часткового задоволення вимог позивача.

Так, згідно із ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_8 була спричинена майнова шкода, яка складається із витрат на придбання ліків, витратних матеріалів та проведення досліджень на суму 33145, 27 грн., що підтверджується копіями платіжних документів (т.1, а.м.к.п.48-53), а також вказаний факт не заперечувався обвинуваченим цивільним відповідачем ОСОБА_11 . При цьому, будь-яких документів, які б підтверджували витрати в розмірі 184 грн. позивачка не надала, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково на суму підтверджених витрат.

В частині відшкодування моральної шкоди позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а згідно із п.2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із вимог ч.1 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_8 суд бере до уваги, що згідно із висновком судово-медичної експертизи обвинуваченим потерпілій спричинено легкі та тяжкі тілесні ушкодження. Також, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить із характеру діяння, кількості та локалізації тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_11 , глибини фізичних та душевних страждань, а також враховує матеріальне становище потерпілої, яка є пенсіонером, та обвинуваченого, який не працює, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, із врахуванням факту визнання позову цивільним відповідачем, суд вважає, що позов щодо стягнення моральної шкоди слід задовольнити повністю на суму 100 000 гривень.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися (за винятком запобіжного заходу). Речові докази суду не надавалися, питання щодо долі документів підлягають вирішенню на підставі ст.100 КПК України.

З метою забезпечення виконання вироку, враховуючи, що обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі, з метою запобігання ризиків, передбачених пунктами 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на переконання суду ОСОБА_11 необхідно залишити до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.366-371,373-375 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_11 залишити попередній у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 29 жовтня 2020 року по день набрання вироком законної сили включно відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Задовольнити частково цивільний позов потерпілої цивільного позивача ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_11 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Кам`янець-Подільським РВ УМВС України в Хмельницькій області 28 жовтня 2004 року) 33 145 (тридцять три тисячі сто сорок п`ять) гривень 27 коп. майнової шкоди та 100 000 (сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.

В задоволенні решти вимог цивільного позову відмовити.

Документи: матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 07 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118, карту пам`яті та ДВД-диск із записами проведення слідчих дій (т.2, а.м.к.п.34, 104), після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1