ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/131/22 Справа № 210/6308/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ НВП "Медсервіс" на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року про накладення арешту на майно,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт - адвоката ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на тимчасово вилучене під час обшуку 08.12.2021 по вул. Калинова, буд. 24, приміщення 25, в м. Дніпро, майно та грошові кошти, а саме: папку зеленого кольору з документами, щодо прейскуранту цін та даних клієнтів; медичні книжки клієнтів в кількості 792 шт.; паперовий конверт в якому знаходяться три оптичні диски; файл А.4 з документами; копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особина 1-му аркуші; чорнові записи на 30 аркушах; папку жовтого кольору з документами на 7-ми аркушах; копію договору оренди на 41 арк.; банківська карта АТ "Приват банк" № НОМЕР_1 ; печатку ТОВ "НВП "Медсервіс"; ноутбук марки Asus з зарядним пристроєм; пристрій для зберігання відеозапису марки Tesar; системний блок марки Krauler; грошрві кошти в сумі 1780 гривень; мобільний телефон марки Samsung IMEI: НОМЕР_2 ; флеш накопичувач SP ємністю 4 гб.; флеш накопичувач марки GoodRam 16 GB; обладнання: апарат марки Revolving IB-6600 , апарат марки МІТ-11, марки ИСКРА 11 з комлектуючими приладами до нього.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, послався на те, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно, яке наведено у клопотанні та є тимчасово вилученим й визнано речовим доказом у проваджені, та з метою попередження можливості його зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у провадженні, дійшов висновку про необхідність накладення арешту на це майно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_4 , в інтересах ТОВ НВП "Медсервіс", просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку оскарження ухвали адвокат вказує, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся за відсутності представника власника, та керівництву ТОВ НВП "Медсервіс" стало відомо про арешт цього майна лише 28.12.2021, коли представнику підприємства була надана слідчим ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, тому просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення та поновити його.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, адвокат посилається на те, що слідчим суддею при постановлені ухвали, не було дотримано положень кримінального процесуального закону. Апелянт зазначає, що в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, під час якого було тимчасово вилучене майно, вказано власником приміщення ОСОБА_6 , що не відповідає дійсності й свідчить про незаконність обшуку. Також, апелянт звертає увагу, що ні в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, ні в ухвалі про накладення арешту на майно не наведено жодних обставин, які дозволяють вилучати електронні інформаційні системи, мобільні термінали систем зв`язку. Указує й на те, що слідчий суддя не зазначив в оскаржуваній ухвалі, яким саме критеріям, передбаченими ст. 98 КПК України, відповідає вилучене майно. Також, жодних доказів, які б свідчили про причетність вилученого майна до злочинів стороною обвинувачення надано не було. Разом з тим, клопотання слідчого було розглянуте без участі представника власника майна та підозрюваного, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 172 КПК України. Окрім того, в клопотанні про арешт майна не вказано, кому воно належить, його вартість, які збитки завдано злочином, а також посилання на документи, які підтверджують право власності слідчому судді надано не було. При цьому, апелянт зазначає, що внаслідок накладення арешту на майно, було зупинено правомірну підприємницьку діяльність підприємства, яке на цей час не в змозі виплачувати заробітну плату працівникам і зазнає фінансові збитки, тому, враховуючи наведені обставини, просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_4 , який просив поновити пропущений процесуальний строк на оскарження ухвали слідчого судді та підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання і апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, колегія суддів виходить з того, що оскаржуване рішення було постановлено за відсутності третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ТОВ НВП "Медсервіс" та їх представника, а копію судового рішення ними було отримано лише 28.12.2021.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали та приходить до висновку, що його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з цим, у відповідності до ч 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною 2 статті 167 КПК України, визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею було дотримано в повній мірі.

Так, клопотанням слідчого та наданими до нього матеріалами підтверджено, що ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000439 від 04 червня 2021 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 255-1, ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-3 КК України.

В рамках цього кримінального провадження 08.12.2021 проведено обшук, на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.12.2021, в ході якого було вилучено зазначене в клопотанні слідчого майно.

Постановою слідчого від 09.12.2021 вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Водночас в ході проведення досудового розслідування вказаного провадження, ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.ч. 1, 2 ст. 255-1, ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 - за ч. 1 ст. 255-1, ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 - ч. 1 ст. 255-1 КК України.

09.12.2021 слідчий, за погодженням з прокурором, у межах цього провадження, звернувся до суду з клопотанням, в якому посилався на необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вищевказаного майна з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації майна.

Оскаржуваною ухвалою накладено арешт на майно, перелік якого зазначений у клопотанні органу досудового розслідування.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого в цій частині, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що існує ризик, зокрема приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, що підлягає арешту.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене в ухвалі майно, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу, зазначених в ст. 98 КПК України, визнано ним органом досудового розслідування, що відповідно до ст. 170 КПК України, є підставою для накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів, слідчим в обсязі, необхідному на цій стадії провадження, доведено, що майно, яке підлягає арешту, може містити відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а ризики, визначені в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, є реальними.

Водночас слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюються у вчиненні злочинів, за які законом передбачено можливість призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Ці обставини спростовані апелянтом під час апеляційного розгляду не були.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ТОВ НВП "Медсервіс" з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, що може перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, задовольнив клопотання слідчого та наклав арешт на зазначене в ньому майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності судового рішення, слід визнати необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що зазначене в клопотання слідчого майно, було вилучено в ході незаконного обшуку, оскільки його було проведено без дозволу суду, є безпідставними та спростовуються доказами доданими до клопотання, а обшук за адресою: АДРЕСА_1 було проведено на підставі ухвали слідчого судді Дзержинсього районного суду м Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.12.2021.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, тобто без врахування об`єктивних відомостей.

Істотних порушень норм КПК України, що можуть стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ НВП "Медсервіс" про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року - задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_4 пропущений строк на оскарження ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ТОВ НВП "Медсервіс" - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року про накладення арешту на майно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2