КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7233/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
22 грудня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна Київського міського будинку дитини «Берізка» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року, -
прокурора ОСОБА_7 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року задоволено клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна та накладено арешт на вилучені при проведенні обшуку 12.11.2021 року в приміщенні Київського міського будинку дитини «Берізка», що розміщений по вул. Кубанської України 4, в м. Києві, 2 флеш носія марки «Kingston» об`ємом по 16 гб, 2 флеш носія марки «Transcent» об`ємом 32 гб та 4 гб, 1 флеш носій марки «Bayer» об`єм якого невідомий, моноблок «Acer Packard Bel one TwoS3481 19» серійний номер «DQUAPME00174100C7F3000».
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вилучені речі та документи вилучалися всупереч п. 7, 11 Інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», а саме - в протоколі обшуку не було вказано точне найменування комп`ютера та флеш-накопичувачів, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки.
Комп`ютер чорного кольору та флеш-накопичувачі вилучені всупереч ч. 2 ст. 168 КПК України. Про розгляд 15.11.2021 року клопотання прокурора про арешт майна власнику майна КМБД «Берізка» повідомлено не було. Арешт на майно накладено всупереч меті проведення обшуку відшукання і вилучення оригіналів документів особової справи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Документи особової справи визначені Наказом Міністерством у справах сім`ї, молоді та спорту №4591 від 18.11.2008 року. Комп`ютер чорного кольору та флеш-накопичувачі не входять до переліку документів особової справи дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апелянт вказує на те, що як вбачається із наданих суду матеріалів, відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення що розслідується, а органом досудового розслідування не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1. ч. 2 ст. 170 КІІК України, на думку представника юридичної особи, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства. Тобто, у даному випадку, порушено права особи на мирне володіння та користування своїм майном та не дотримано вимоги закону в частині підстав для звернення з клопотанням про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, яка заперечувала щодо поданої апеляційної скарги та вважала оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
До ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві, надійшла ухвала Деснянського районного суду міста Києва, про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР, про те, що невстановлена особа, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці використала завідомо підроблений документ, а саме: свідоцтво про народження дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 06.03.2021, зазначено, що по проспекту Лісовий, 10, в м. Києві виявлено дитину. Акт складено в присутності особи, яка виявила дитину - ОСОБА_9 , який звернувся на спецлінію 102, з приводу безвісно зниклої ОСОБА_10 .
Під час розслідування вказаного кримінального провадження було отримано ухвалу Деснянського районного суду м. Києва про проведення обшуку в приміщенні Київського міського будинку дитини «Берізка», що розміщений по вул. Кубанської України 4, в м. Києві.
Згідно протоколу обшуку в приміщенні Київського міського будинку дитини «Берізка», що розміщений по вул. Кубанської України 4, в м. Києві від 12.11.2021 було виявлено та вилучено флеш носії в кількості 5 шт., а саме: 2 флеш носія марки «Kingston» об`ємом по 16 гб, 2 флеш носія марки «Transcent» об`ємом 32 гб та 4 гб, 1 флеш носій марки «Bayer» об`єм якого невідомий. Крім цього, вилучено моноблок «Acer Packard Bel one TwoS3481 19» серійний номер «DQUAPME00174100C7F3000».
15.11.2021 прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , звернулась до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна при проведенні обшуку 12.11.2021 року в приміщенні Київського міського будинку дитини «Берізка», що розміщений по вул. Кубанської України 4, в м. Києві, 2 флеш носія марки «Kingston» об`ємом по 16 гб, 2 флеш носія марки «Transcent» об`ємом 32 гб та 4 гб, 1 флеш носій марки «Bayer» об`єм якого невідомий, моноблок «Acer Packard Bel one TwoS3481 19» серійний номер «DQUAPME00174100C7F3000».
На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послалась на те, що вказане майно має ознаки речового доказу, є тимчасово вилученим майном, у зв`язку із чим необхідно забезпечити його збереження, оскільки наявні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та необхідні у подальшому для проведення слідчих та інших процесуальних дій.
15.11.2021 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора було задоволено.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене при проведенні обшуку 12.11.2021 року в приміщенні Київського міського будинку дитини «Берізка» по вул. Кубанської України 4, в м. Києві, а саме 2 флеш носія марки «Kingston» об`ємом по 16 гб, 2 флеш носія марки «Transcent» об`ємом 32 гб та 4 гб, 1 флеш носій марки «Bayer» об`єм якого невідомий, моноблок «Acer Packard Bel one TwoS3481 19» серійний номер «DQUAPME00174100C7F3000», оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, могло зберегти сліди кримінального правопорушення і може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, було досліджено матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просила накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження та враховано обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, оскільки всупереч тверджень апелянта, вказане майно постановою слідчого від 13.11.2021 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, як таке, що відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому з метою збереження речових доказів клопотання прокурора в цій частині підлягало задоволенню, з урахуванням обставин кримінального провадження, що розслідується.
Однак є слушними доводи апеляційної скарги в частині того, що в порушення ч. 1 ст. 172 КПК України, судове засідання з розгляду клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна було проведено без повідомлення власника майна та його представника. Проте дослідивши матеріали клопотання колегією суддів встановлено, що це не може бути єдиною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням того, що відповідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, а тому дана обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Також колегія суддів бере до уваги, що під час апеляційного розгляду прокурором надано постанову від 08.12.2021 року про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи відповідно до якої експертам надано вказане тимчасово вилучене майно.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна Київського міського будинку дитини «Берізка» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4