Справа №751/6681/21
Провадження №1-кп/751/250/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2021 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернігова матеріали кримінального провадження, що внесене до ЄРДР за № 0000004 від 10.02.2020 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новоархангельськ, Кіровоградської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачений ч.3 ст.212 КК України

за участі сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисників обвинуваченого - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представник цивільного позивача - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_3 було заявлено клопотання про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30.07.2021 року на об`єкти нерухомості, що на праві власності належать ТОВ «Монофіламент».

Узагальнений зміст клопотання зводиться до необґрунтованості обвинувачення, а також порушення порядку накладення арешту та його невідповідність при його накладенні критеріям пропорційності та співрозмірності.

Заслухавши позицію обвинуваченого та його захисників, думку прокурора та цивільного позивача, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30.07.2021 року було задоволено клопотання слідчого СУ ДФС у Чернігівській області про накладення арешту на об`єкти нерухомості, що належать ТОВ «Монофіламент» за адресою: вул. Івана Мазепи 78, м. Чернігів.

Як вбачається з клопотання слідчого податкової поліції, метою звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна було забезпечення відшкодування з ТОВ «Монофіламент» шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, яка полягає у несплачених до державного бюджету грошових коштів у виді орендної плати.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 25.05.2021 року Чернігівська міська рада звернулась до слідчого з клопотанням про визнання цивільним позивачем та пред`явлено позов до ТОВ «Монофіламент», в той час як директору вказаного товариства було вручено підозру лише 28.05.2021 року.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, є і арешт майна.

Спеціальні підстави законного обмеження особи в реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання в право мирного володіння майном.

Так, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту прав.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

Так, згідно ч.1 ст.62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Аналізуючи матеріали кримінального провадження вбачається, що на момент пред`явлення позову (25.05.2021 року) до ТОВ «Монофіламент» та визнання слідчим Чернігівську міську раду цивільним позивачем жодній особі ані підозру, ані обвинувачення пред`явлено не було, тобто фактично позов був ініційований щодо майна третьої особи і, враховуючи виключну підсудність таких справ господарським судам, очевидно, що був прийнятий органом досудового слідства з грубим порушенням юрисдикції.

Суд звертає увагу, що спір щодо орендної плати за користування земельною ділянкою за суб`єктним складом між ТОВ «Монофіламент» та Чернігівською міською радою може бути вирішений лише за правилами господарського судочинства, і безумовно за суб`єктного складу позову в первісній редакції не підлягав розгляду загальним (цивільним судом).

Вказані висновки суду посилюються тим, що лише при надходженні до суду обвинувального акту цивільним позивачем було змінено суб`єктний склад заявленого цивільного позову, а саме додатково визначено відповідачем фізичну особу - обвинуваченого ОСОБА_3 .

Окрім того, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94,132,173 КПК України, повинен враховувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як вже було попередньо зазначено, слідчим правовою підставою для звернення з клопотанням про накладення арешту на майно ТОВ «Монофіламент» було визначено п.4 ч.2 ст.170 КПК України - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

З урахуванням положень ст.96-3 КПК України та відсутністю відомостей про ТОВ «Монофіламент», як про юридичну особу, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, вказане товариство у даному кримінальному провадженні бере участь лише у статусі третьої особи. Вказані обставини були визнані і стороною обвинувачення.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий, що прямо суперечить вимогам ч.2 ст.64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

Відповідно до ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В даному випадку, клопотання про арешт майна було ініційовано не уповноваженим суб`єктом, тобто з порушенням вимог КПК України, а відтак ухвала про накладення арешту підлягає скасуванню. Аналогічну та актуальну практику з даного питання сформовано як апеляційними інстанціями, зокрема - Київським апеляційним судом (див. ухвали від 07.09.2020 р. у справі № 369/4453/20 та від 08.09.2020 р. у справі № 752/12969/20), так і іншими спеціалізованими судами.

В іншій частині доводи захисника обвинуваченого в обґрунтування клопотання про скасування арешту на майно, зокрема, з підстав необґрунтованості обвинувачення, на даній стадії судового розгляду суд вважає передчасними.

З огляду на особливості розгляду цивільного позову в рамках кримінального провадження, вважаю, що допущення обмеження майнових прав за вище наведеної процедури не узгоджується з принципом законності.
Разом з тим, суд звертає увагу на можливість повторного подання стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України /з урахуванням ч.6 ст.170 КПК України/, клопотання про арешт майна, або цивільним позивачем заяви про забезпечення позову, визначеному ЦПК України.
Керуючись ст.ст.16,64-2,129,132,170-173,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування арешту на майно задовольнити.

Арешт накладений ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30.07.2021 року на об`єкти нерухомості, що на праві власності належать ТОВ «Монофіламент» () за адресою: м. Чернігів вул. Івана Мазепи 78 скасувати.

Роз`яснити стороні обвинувачення та цивільному позивачеві про можливість повторного ініціювання клопотання про накладення арешту на майно або ж заяви про забезпечення позову відносно ТОВ «Монофіламент» у встановленому КПК України та ЦПК України порядку відповідно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1