Справа № 552/5750/21
Провадження № 1-кс/552/1667/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 Слідчий суддя Київського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

заявника адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у м. Полтаві в приміщенні суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Полтави в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 з клопотанням про скасування арешту майна.

В поданому клопотанні вказував, що групою слідчих Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області та слідчого управління ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000048 від 07.05.2021, відкритого за ознаками злочину за ч. 3 ст. 368 КК України.
03.09.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
30.09.2021 року слідчий повідомив, що на нерухоме майно, яке є власністю ОСОБА_5 , ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03.09.2021 по справі № 554/8470/21 (провадження №1-кс/554/127390/2021) накладено арешт з позбавленням права його користування, відчуження та розпорядження.
Оскільки арешт на майно ОСОБА_5 накладено необґрунтовано, без дослідження питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, та з порушенням розумності та співрозмірності обмеження права власності, що призводить до порушення прав ОСОБА_5 та третіх осіб, просив скасувати повністю арешт на нерухоме майно, яке є власністю ОСОБА_5 , накладений ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 03 вересня 2021 року у справі №554/8470/21, провадження №1-кс/554/12739/2021, а саме на: квартиру за адресою АДРЕСА_1 ; машиномісце № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 ; квартиру за адресою АДРЕСА_3 ; громадські будівлі та споруди (спортивно-оздоровчий комплекс) за адресою АДРЕСА_4 ; громадську будівлю (торгово-офісна будівля) за адресою: АДРЕСА_5 ; громадський будинок Кафе (Киничка) за адресою: АДРЕСА_6 ; земельну ділянку за кадастровим номером :04:001:0497 за адресою АДРЕСА_7 .
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, в його задоволенні просив відмовити.
Слідчий суддя, заслухавши заявника та прокурора, розглянувши матеріали, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03.09.2021 по справі № 554/8470/21 (провадження №1-кс/554/12739/2021) задоволено клопотання слідчого СВ розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , накладено арешт на нерухоме майно:
реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 13041985, об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ;
реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 26633472, об`єкт нерухомого майна: машиномісце № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 ,;
реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 24664563, об`єкт нерухомого майна: громадські будівлі та споруди (спортивно-оздоровчий комплекс) за адресою: АДРЕСА_4 ;
реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: АДРЕСА_3 ,;
реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, об`єкт нерухомого майна: громадська будівля (торгово-офісна будівля) за адресою: АДРЕСА_5 ;
реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, об`єкт нерухомого майна: громадський будинок Кафе (Киничка) за адресою: АДРЕСА_6 ;
реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0497 площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_7 ,
з позбавленням права його користування, відчуження та розпорядження.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Звертаючись до суду з даним клопотанням про скасування арешту, заявник посилався на те, вказане вище майно підозрюваного ОСОБА_5 суд арештував необґрунтовано, без врахування необґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення.
Зазначене спростовується змістом ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 03 вересня 2021 року, у якій зазначено, що відповідно до п.п. 1, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Також слідчий суддя зазначив, що на виконання вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчим доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а також що він враховує наслідки арешту майна, розумність та співмірність таких обмежень.

Таким чином спростовуються доводи заявника щодо необґрунтованого накладення арешту на рухоме майно.

Відповідно до вказаних вище вимог ст. 174 КПК України підставою для скасування арешту є доведення підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником чи законним представником, іншим власником або володільцем майна, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Арешт на нерухоме майно підозрюваного накладений з метою належного забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000048 від 07 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, триває.

В той же час слідчий суддя приходить до висновку про те, що на даний час не є необхідним для досягнення цілей кримінального провадження збереження обмеження у праві користування нерухомим майном.

Оскільки користування майном полягає лише в одержанні корисних властивостей речі, в даному випадку нерухомого майна, використання такого майна за його цільовим призначенням не призводить до погіршення його якостей та вимагає підтримання належного стану такого майна, на думку слідчого судді на даний час не є необхідним, а тому може бути знято заборону користування нерухомим майном.

Крім того, згідно ч. 12 ст. 170 КПК України заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в громадських інтересах і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
В контексті вищенаведеного положення Першого протоколу, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхіднийбаланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).
Принцип «пропорційності» (principle of proportionality), закріплений як загальний принцип у Договорі про заснування ЄС, вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів).
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно з ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 4962, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А № 98).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
У рішеннях по справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.
Подальше обмеження підозрюваного у праві користування нерухомим майном не є співмірним заходом забезпечення кримінального провадження.

В той же час слідчий суддя вважає, що підстави для скасування арешту в повному обсязі на даний час відсутні.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000048 триває, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальоного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Інші обставини, на які посилається заявник у своєму клопотанні, в тому числі відсутність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, слідчий суддя до уваги не бере, оскільки під час розгляду клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя не уповноважений встановлювати наявність або відсутність складу кримінального правопорушення в діяннях осіб.
За таких обставин клопотання підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Зняти заборону на користування, залишивши в силі заборону на відчуження та розпорядження нерухомим майном, а саме:

квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 13041985;
машиномісцем № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 26633472;
квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01;
громадськими будівлями та спорудами (спортивно-оздоровчий комплекс) за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 24664563;
громадською будівлею (торгово-офісна будівля) за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01;
громадським будинком Кафе (Криничка) (в ухвалі зазначено як «Криничка») за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101;
земельною ділянкою з кадастровим номером :04:001:0497 площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.
В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1