Справа № 199/1635/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 27 серпня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим в рамках кримінального провадження №0000018, кваліфікованого за ст.301 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся заявник в інтересах ОСОБА_4 із вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої послався на те, що 25 серпня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із клопотанням про залучення його в якості потерпілого за кримінальним провадженням №0000018. А 03 вересня 2021 року від слідчого на адресу ОСОБА_4 надійшло повідомлення про відмову у задоволенні такого клопотання, однак саму постанову направлено не було. Посилаючись на те, що внаслідок подання ОСОБА_4 цивільного позову в рамках зазначеного кримінальним провадженням №0000018, завдання йому майнової шкоди внаслідок вилучення в нього в ході обшуку в рамках зазначеного кримінального провадження майна, заявник вважає, що ОСОБА_4 є потерпілим у кримінальному провадженні, а тому постанова слідчого підлягає скасуванню із зобов`язанням слідчого винести постанову про залучення ОСОБА_4 в якості потерпілого.

В судовому засіданні заявник вимоги своє скарги підтримав, наполягав на її задоволенні в повному обсязі.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином, в зв`язку із чим, керуючись положеннями ст.306 ч.3 КПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд скарги за такої явки учасників її розгляду.

Вислухавши заявника та дослідивши матеріали скарги і кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадження ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000018, кваліфіковане за ст.301 ч.3 КК України.

26 серпня 2021 року ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області зареєстроване клопотання ОСОБА_4 від 25 серпня 2021 року, подане ним як цивільним позивачем у кримінальному провадженні. У вказаному клопотанні ОСОБА_4 , посилаючись на завдання йому внаслідок проведення необґрунтованого обшуку в рамках кримінального провадження №0000018 майнової шкоди, розмір якої дорівнює закупівельній вартості майна, вилученого в ході такого обшуку, просить залучити його в якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, надавши відповідну пам`ятку права.

27 серпня 2021 року слідчим СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області розглянуто вищевказане клопотання ОСОБА_4 із винесенням постанови, якою відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання в повному обсязі. Постанова мотивована тим, що ОСОБА_4 розслідуваним злочином не завдано жодної шкоди, а вилучене в ході обшуку майно не пошкоджено і не знищено, натомість має значення речових доказів у цьому краніальному провадженні.

Листом від 27 серпня 2021 року слідчим повідомлено ОСОБА_4 про результати розгляду його клопотання від 25 серпня 2021 року.

Нормою ст.301 ч.3 КК України передбачена кримінальна відповідальність за ввезення, виготовлення, збут і розповсюдження порнографічних предметів, а саме за дії, передбачені частинами першою (ввезення в Україну творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру з метою збуту чи розповсюдження або їх виготовлення, зберігання, перевезення чи інше переміщення з тією самою метою, або їх збут чи розповсюдження, а також примушування до участі в їх створенні) або другою (ті самі дії, вчинені щодо кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм порнографічного характеру, а також збут неповнолітнім чи розповсюдження серед них творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру) цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або з отриманням доходу у великому розмірі.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ст.303 ч.1 п.5 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

За змістом ст.ст.306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду. За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Аналізуючи встановлені в ході розгляду скарги фактичні обставини в контексті наведених вище норм кримінального процесуального законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги. Правова позиція суду, покладена в основу такого результату розгляду скарги, ґрунтується на тому, що за змістом ст.55 КПК України необхідною умовою для набуття особою статусу потерпілого, окрім формальних процедур щодо звернення із відповідною заявою про вчинення щодо цієї особи злочину, подання клопотання про залучення в якості потерпілого, є факт завдання такій особі шкоди саме розслідуваним кримінальним правопорушенням, тобто безпосереднє завдання саме діянням, яке містить ознаки об`єктивної сторони складу розслідуваного злочину, певній фізичний особі того чи іншого виду шкоди. Натомість, заявник та особа, яку він представляє ОСОБА_4 , у своєму клопотанні від 25 серпня 2021 року про залучення ОСОБА_4 в якості потерпілого та у даній скарзі вказують про завдання останньому майнової шкоди не безпосередньо розслідуваним в рамках кримінального провадження №0000018 кримінально караним діянням, кваліфікованим за ст.301 ч.3 КК України, а фактом вилучення органом досудового розслідування в ході проведеного за цим кримінальним провадженням незаконного, на думку заявника, обшуку, майна, яке має значення речових доказів, вартістю і належністю якого заявник та ОСОБА_4 і обґрунтовують розмір завданої останньому шкоди. Таким чином, відсутній безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між розслідуваним кримінально караним діянням, кваліфікованим за ст.301 ч.3 КК України, та наведеним заявником і ОСОБА_4 фактом завдання майнової шкоди. Більш того, вилучення в ході обшуку певного майна особи, питання про долю якого не вирішено, відомості про пошкодження/знищення якого відсутні, не свідчить про завдання шкоди в розмірі вартості такого майна його власнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.55, 303, 304, 306, 307, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 27 серпня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим в рамках кримінального провадження №0000018, кваліфікованого за ст.301 ч.3 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1