Справа № 473/518/22
Номер провадження 1-кс/473/202/2022
УХВАЛА
Іменем України
"17" лютого 2022 р. Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року до Вознесенського міськрайонного суду надійшла скарга представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390.
Скарга обґрунтована тим, що 24 жовтня 2019 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись біля території ФГ «Галівка» в с. Поділля Веселинівського (на цей час - Вознесенського) району, погрожував ОСОБА_3 та її сім`ї вбивством та фізичною розправою.
25 жовтня 2019 року відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження за №0000390 з правовою кваліфікацією ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.
Проте постановою начальника СД Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області від 11 вересня 2020 року кримінальне провадження №0000390 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України).
Ухвалою слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2020 року постанову начальника СД Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області від 11 вересня 2020 року було скасовано, як передчасну та необґрунтовану.
Однак постановою дізнавача СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 08 лютого 2022 року кримінальне провадження №0000390 було повторно закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України).
Представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 вважав, що дізнавач, не прийнявши до уваги, що зібраними в межах здійснення кримінального провадження доказами повністю підтверджено факт висловлення ОСОБА_6 погрози вбивством відносно потерпілої ОСОБА_3 та її чоловіка, обставини висловлення погрози, особу та попередню поведінку ОСОБА_6 відносно потерпілої та членів її сім`ї, що свідчили про реальність сприйняття потерпілою погрози, не виконавши вимоги ухвали слідчого судді від 15 жовтня 2020 року про необхідність здійснення в межах кримінального провадження додаткових слідчих та процесуальних дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального правопорушення, безпідставно та передчасно закрив кримінальне провадження.
Тому представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 просив про скасування оскаржуваної постанови
Представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав.
Дізнавач СД Вознесенського РУП ГУНП ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд скарги, проти задоволення якої заперечує, без його участі.
Заслухавши пояснення представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000390, слідчий суддя прийшов до наступного.
З матеріалів скарги та кримінального провадження вбачається, що 24 жовтня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до чергової частини Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області з заявою про те, що 24 жовтня 2019 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись біля території ФГ «Галівка» в с. Поділля Веселинівського (на цей час - Вознесенського) району, погрожував ОСОБА_3 вбивством та фізичною розправою.
25 жовтня 2019 року відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження за №0000390 з правовою кваліфікацією ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.
Проте постановою начальника СД Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області від 11 вересня 2020 року кримінальне провадження №0000390 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України).
Ухвалою слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2020 року постанову начальника СД Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області від 11 вересня 2020 року було скасовано, як передчасну та необґрунтовану.
Однак постановою дізнавача СД Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 08 лютого 2022 року кримінальне провадження №0000390 було повторно закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України).
Перевіряючи доводи скарги, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.
Закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і на підставі оцінки слідчим у сукупності всіх доказів, що наявні в матеріалах провадження.
Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України процес доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статі, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 93 КПК України).
Частиною 5 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
З матеріалів кримінального провадження №0000390 вбачається, що ухвалою слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2020 року аналогічну оскаржуваній постанову начальника СД Веселинівського ВП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області від 11 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження було скасовано, як необґрунтовану та передчасну.
Ухвала слідчого судді обґрунтована наступним (початок цитати): «Як вбачається з системного аналізу наданих матеріалів кримінального провадження, начальником сектору дізнання ОСОБА_5 провадження у справі закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а саме - погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Погроза вбивством є найнебезпечнішим видом психічного насильства. Вона може бути словесною, усною (віч-на-віч), письмовою (листом, телеграмою), виражатися у формі жестів, демонстрації зброї, тобто різними діями, які переконливо вказують на намір винного, а також може бути передана через третіх осіб. Погрожуючи особі, винний викликає у неї почуття тривоги, неспокою, порушується її звичний спосіб життя.
Проте виражена ззовні погроза вбивством визнається злочином лише тоді, коли були реальні підстави побоюватися її здійснення.
Як випливає із статті 129 КК України, обов`язковою ознакою складу злочину є реальність погрози вбивством, якою вона буває у всіх випадках, коли потерпілий має підстави боятися її виконання, тобто, потерпілий має сприймати її такою, що може здійснитися, у кожному окремому випадку, виходячи з конкретних обставин справи. При визначенні реальності погрози вбивством слід враховувати як суб`єктивні так і об`єктивні критерії, зокрема, з`ясування форми, характеру, місця, часу, обстановки її встановлення, особу винного, характер попередніх відносин між винним і потерпілим.
Ознаки об`єктивної сторони погрози вбивством полягають у висловленні погрози позбавленням особи життя за наявності реальних підстав побоюватися здійснення такої погрози.
Реальність погрози визначається достатністю підстав побоюватися її виконання, які в кожному випадку є різними. Для визначення реальності погрози значення має з`ясування форми, характеру, місця, часу, обстановки її висловлення, характеру попередніх стосунків між винним і потерпілим тощо. Також має значення сприйняття погрози самим потерпілим, а також і присутніми при цьому іншими особами.
З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що начальником сектору дізнання було вжито заходи для з`ясування особи ОСОБА_6 , тобто як він характеризується за місцем проживання (не допитано жителів села, в якому він проживає, щодо його поведінки, як з потерпілою так із жителями села загалом), тобто матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів, які б могли охарактеризувати особу ОСОБА_6 .
Також матеріали кримінального провадження не містять даних, що начальник сектору дізнання ОСОБА_5 вживав заходи щодо встановлення характеру попередніх відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , тобто не перевірено свідчення потерпілої щодо вчинення попередньо (до 24 жовтня 2019 року) ОСОБА_6 дій, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, щодо побиття її чоловіка ОСОБА_7 та пошкодження автомобільної вагової ФГ «Галівка» сокирою, чи дійсно наявні кримінальні провадження по заявам відповідних осіб, чи повідомлено осіб в даних провадженнях про підозру, та чи могли вказані дії зі сторони ОСОБА_6 свідчити, що у потерпілої були реальні підстави боятися здійснення погрози.
Отже, слідчий суддя не може погодитися із доводами начальника сектору дізнання про обґрунтованість постанови та забезпечення проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування.
За наведених обставин, слідчий суддя погоджується із доводами заявника, що стосуються необґрунтованості прийнятого начальником сектору дізнання рішення» (кінець цитати).
Однак з матеріалів кримінального провадження №0000390 вбачається, що з 15 жовтня 2020 року (дати постановлення слідчим суддею ухвали про скасування постанови про закриття кримінального провадження) до 08 лютого 2022 року (дати ухвалення оскаржуваної постанови) дізнавачем в межах кримінального провадження не здійснено жодних слідчих та процесуальних дій, зокрема направлених на виконання вимог ухвали слідчого судді від 15 жовтня 2020 року, та встановлення усіх необхідних обставин, що мають значення для кримінального провадження.
У зв`язку з цим постанова дізнавача СД Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390 є передчасною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390 задовольнити.

Постанову дізнавача СД Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 від 08 лютого 2022 року про закриття кримінального провадження №0000390 від 25 жовтня 2019 року - скасувати.

Копії ухвали вручити представнику потерпілої адвокату ОСОБА_4 , направити дізнавачу СД Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 та для відома до Веселинівського відділу Вознесенської окружної прокуратури.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1