Номер провадження: 11-сс/813/1663/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі: прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000019, внесеного до ЄРДР 13.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року було задоволено клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_6 та накладено арешт на автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 07.06.2019 року, видане на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ключ від замка запалювання транспортного засобу марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 . Заборонивши користування та розпорядження майном, на яке накладено арешт.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що є достатньо підстав вважати, що вказаний транспортний засіб, має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, а тому є необхідність в накладенні арешту на вказаний транспортний засіб на даній стадії досудового слідства.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржена ухвала є необґрунтованою та незаконною, внаслідок чого підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відомості по вказаному кримінальному правопорушенні внесені до ЄРДР 12.05.2021 року проте будь-якій особі до теперішнього часу не повідомлено про підозру. Більш того, заявником в обґрунтування своєї заяви не надано належних доказів щодо факту вчинення відносно неї шахрайства, а саме те, що невідомі особи шляхом зловживання довірою незаконно здійснили перереєстрацію автомобіля марки «Lexus LX 570», державний номерний знак НОМЕР_4 . В свою чергу, прокурор у клопотанні, а слідчий суддя в оскарженій ухвалі в обґрунтування необхідності накладення арешту на автомобіль посилаються виключно на протокол допиту потерпілої, посилання на будь-які інші докази, які встановлені під час досудового розслідування, відсутні. Слід також звернути увагу, що особи, які по версії органу досудового розслідування ймовірно причетні до вказаного кримінального правопорушення, а саме, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на день подання апеляційної скарги навіть не допитані.

Крім того, слідчий суддя здійснив розгляд клопотання слідчого без повідомлення власника майна ОСОБА_9 .

На підставі наведеного адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_9 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора.

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_9 , доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Разом з тим, наголосив на тому, що власник майна ОСОБА_9 не заперечує проти арешту але іншим шляхом, а саме без обмеження користування арештованим майном.

Прокурор ОСОБА_6 та представник потерпілої ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, зазначених вимог закону дотримався не в повному обсязі, з огляду на таке.

На підставі аналізу змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000019, внесеного до ЄРДР 13.05.2021 року, прокурор визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому майно його збереження як речового доказу.

Відповідно до клопотання про накладення арешту на майно в провадженні СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000019 від 13.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30 січня 2019 року перед виїздом за кордон остання передала ОСОБА_11 автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 державний номерний знак НОМЕР_4 , на тимчасове безоплатне користування, та по приїзду з закордону 13.09.2019 року їй стало відомо, що в період її перебування за кордоном її транспортний засіб марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_4 , незаконно перейшов у власність ОСОБА_10 на підставі договору комісії №6452/19/005376 від 12.02.2019 року складений ПП «ЛІДЕР-К» (), в якому нібито вона продала ОСОБА_10 , належний їй автомобіль марки «Lexus LX 570» на підставі договору купівлі-продажі.

Згідно інформації наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС України в Одеській області, відомо, що автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_4 , 21.03.2019 року перейшов у власність ОСОБА_10 , та отримав державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , після чого 07.06.2019 року автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 із державним реєстраційним номером НОМЕР_5 , перейшов у власність ОСОБА_9 , та отримав державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Встановлено, що на теперішній час автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 має державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 від 07.06.2019 року видане на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від 01.07.2021 року, автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_9 , визнано речовим доказом (а.с. 33-34 т. 1).

Частиною 4 статті 190 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, передбачена кримінальна відповідальність за шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

Об`єктом вказаного злочину є економічні відносини власності. Отже, на переконання апеляційного суду, є достатньо підстав вважати, що вказаний транспортний засіб «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та ключі від транспортного засобу є предметом злочину та має суттєве значення для встановлення фактичних обставин справи.

При цьому, накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні оголошення підозри. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Разом з цим, колегія суддів дійшла до висновку, що спосіб накладення арешту на автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 07.06.2019 року, видане на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ключ від замка запалювання транспортного засобу марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження автомобіля, ключів від автомобіля, з передачею на відповідальне зберігання власнику до закінчення досудового розслідування буде менш обтяжливим та співмірним інтересам власника майна та дотримання завдань кримінального провадження, згідно норм ст. 2 КПК України.

Саме такий порядок та місце зберігання вилученого майна, на переконання колегії суддів, у найбільшій мірі буде сприяти дієвості кримінального провадження, завданням досудового розслідування та захисту прав власника майна.

Апеляційний суд також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в порушення ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна розглядалось слідчим суддею без виклику власника майна, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 172 КПК України визначено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у поданому клопотанні про накладення арешту на майно сторона обвинувачення просить проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна, а слідчим суддею встановлені підстави, чому дане клопотання повинно розглядатися без повідомлення власника майна.

Отже, з урахуванням положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді в частині визначення способу арешту автомобіля, ключів та свідоцтва підлягає скасуванню з постановленню нової ухвали в цій частині про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2021 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000019, внесеного до ЄРДР 13.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Lexus LX 570», 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 07.06.2019 року, видане на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ключ від замка запалювання транспортного засобу марки «Lexus LX 570», 2010 року випуску, шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною відчужувати майно, на яке накладено арешт.

Передати арештовано майно на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3