Справа № 492/243/21
Провадження № 1-кп/492/74/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001387 від 18.12.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове Арцизького району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Арцизького районного суду Одеської області 19.05.2011 року за ст.ст. 187 ч.3, 289 ч.2, 304 ч.1, 185 ч.3, ст. 70 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі;

-вироком Арцизького районного суду Одеської області 05.06.2019 року за ст. 185 ч.3 КК України, до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щодо якого продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 09 вересня 2021 року.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за яке законом України про кримінальну відповідальність, карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, після вчинення кримінального правопорушення, залишив місце дорожньо транспортної пригоди; не має постійного джерела доходів, через що може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою поліпшення свого фінансового становища; незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 у цьому ж кримінальному проваджені, оскільки останній не надав безпосередньо суду покази у відповідності до ст. 23 КПК України, з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання спроб вчинити інше кримінальне правопорушення, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, просить продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили у задоволенні клопотання відмовити.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Розглянувши клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тобто, запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим, прокурор під час розгляду клопотання довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Суд, задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою бере до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в період іспитового строку, будучи неодноразово судимим; керував транспортним засобом не отримавши посвідчення водія; після наїзду обвинувачений з місця пригоди зник та оперативно розшуковими заходами був встановлений; за місцем проживання характеризується задовільно. Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 з метою ухилення від покарання за вчинене, не маючи постійного джерела доходів для забезпечення себе необхідним для життєдіяльності так як немає постійного місця роботи, має реальну можливість переховуватися від правоохоронних органів та суду, незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 у цьому ж кримінальному проваджені, оскільки останній не надав безпосередньо суду покази у відповідності до ст. 23 КПК України, що не надасть можливості забезпечення виконання процесуальних рішень. За таких обставин, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе відвернути зазначені ризики, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що є переконливі підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_5 під вартою, водночас підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою наразі не вбачається, оскільки в такому випадку не вдасться запобігти ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Встановлені судом ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними та виправдовують обмеження волі обвинуваченого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, з врахуванням вимог ст. 183 КПК України щодо винятковості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з врахуванням вищенаведеного, суд на даний час розгляду справи, в судовому засіданні не вбачає підстав для зміни обвинуваченому застосованого відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою і вважає що слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , строком на 60 діб, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

За переконанням суду застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить його належну процесуальну поведінку і уникнення ризиків наведених вище, перешкоджання і завершення розгляду кримінального провадження в суді.

За станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що обставини, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Суд, задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , вважає за можливе не визначати обвинуваченому розмір застави, так як він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що є переконливі підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_5 під вартою, водночас підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою наразі не вбачається.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, та продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу у порядку ч. 4 ст. 194 КПК України не вбачається з підстав викладених у мотивувальній частині щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 181, 194, 369 - 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Ізмаїльській установі виконання покарань (СІЗО № 22) УДДУВП в Одеській області строком на 60 діб, з 07 вересня 2021 року до 05 листопада 2021 року включно.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою закінчується 05 листопада 2021 року.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_5 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим - в цей же строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду виготовлено 08 вересня 2021 року.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області