Справа № 474/685/21
Провадження № 1-кс/474/308/21
УХВАЛА
Іменем України
10.09.21 року смт. Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3
представника скаржника ОСОБА_4
дізнавачки ОСОБА_5
розглянувв рамках кримінального провадження, внесеного 21.08.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, скаргу Фермерського господарства Кирнасовського в особі керівника ОСОБА_3 на постанову дізнавачки про відмову в задоволенні заяви (клопотання) та бездіяльність у визнанні потерпілим, -
встановив:

06.09.2021р. до слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області, в порядку ст. 303 КПК України, надійшла скарга Фермерського господарства Кирнасовського в особі керівника ОСОБА_3 (далі -скаржник), в якій останній просить:

- визнати незаконною бездіяльність дізнавачки у кримінальному провадженні - начальниці СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 (далі - дізнавачка) щодо визнання Фермерського господарства Кирнасовського потерпілим у кримінальному провадженні № 0000146 та скасувати постанову про відмову в задоволенні заяви (клопотання) від 28.08.2021р.;

- зобов`язати дізнавачку у кримінальному провадженні - начальницю СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 належним чином розглянути заяву про визнання потерпілим та визнати Фермерське господарство Кирнасовського, , - потерпілим у кримінальному провадженні № 0000146 за ЄРДР та вручити потерпілому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

В обґрунтування вимог скарги, посилаючись на приписи ст.ст. 8, 9, 55, 94, 110 КПК України, скаржник вказує, що дізнавачка передчасно, необґрунтовано та безпідставно винесла постанову про відмову в задоволенні заяви (клопотання), оскільки:

- не розглянуто належним чином заяву про визнання потерпілим так як відповідного процесуального документа - про визнання потерпілим або постанови про відмову у визнанні потерпілим не винесено, а винесено постанову про відмову в задоволенні заяви (клопотання) - з незрозумілим визначенням (стор. 1 абз. 6) в описовій частині прохання у визнанні ФГ Кирнасовського потерпілим у кримінальному провадженні підлягає відхиленню;

- в першому пункті резолютивної частини оскаржуваної постанови дізнавачки зазначено про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 , (невідомо якої), але нічого не зазначається про відмову у визнанні потерпілим юридичної особи ФГ Кирнасовського, яким було подано заяву про визнання потерпілим;

- на думку скаржника дізнавачкою навмисно неналежним чином розглянуто заяву про визнання потерпілим з метою перешкоджання в оскарженні цієї бездіяльності слідчому судді так як не є зрозумілим, яким чином оскаржувати ці неправомірні дії та одночасно бездіяльність дізнавача: як постанову про відмову у визнанні потерпілим або бездіяльність

щодо неналежного розгляду клопотання, хоча ніяких клопотань дізнавачу мною не заявлялось, а була подана заява про визнання потерпілим;

- на думку скаржника дізнавачка у даному кримінальному провадженні навмисно та заплутано перешкоджає у визнанні очолюваного мною господарства потерпілим у кримінальному провадженні, що унеможливлює подання відповідних клопотань потерпілим про проведення процесуальних та слідчих дій, але натомість надає дізнавачці можливість безпідставно закрити кримінальне провадження з метою уникнення відповідальності винними особами за вчинений злочин;

Також скаржник зазначає, що на думку дізнавача єдиною підставою відхилення прохання у визнанні потерпілим... є те, що заявником не зазначено суму матеріальних збитків, які спричинені господарству..., що є хибною думкою так як встановити розмір збитків має саме дізнавач за клопотанням потерпілого в рамках кримінального провадження після призначення відповідних експертиз по визначенню розміру збитків від злочину. Будь-яких інших обґрунтувань та доводів оскаржувана постанова не містить.

Крім цього скаржник також вказує, що він від імені очолюваного ним господарства тривалий час змушений звертатись до різних судових та правоохоронних органів з метою належного захисту прав господарства як потерпілого від злочину, що значно порушило його установлений життєвий устрій, а спричинена йому матеріальна та моральна шкода безпосередньо пов`язана з незаконним захопленням земельної ділянки, яка успадкована ним від його батька та двадцять шість років перебуває у постійному користуванні господарства.

В судовому засіданні скаржник та його представник підтримали вимоги скарги з під став зазначених в останній та просили їх задовольнити.
Дізнавачка в судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд слідчого судді.
Заслухав пояснення скаржника, його представника, дізнавачки, дослідив матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю встановленим таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 16.07.2021р. за вх. № 591 скаржник звернувся з повідомленням про злочин до Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, в якому повідомив, що являється власником та керівником СФ Кирнасовського, у постійному користуванні якого перебуває 35 гектарів землі, згідно державного акту на право постійного користування землею МК618. Вказав що триває процедура встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру. Він же зазначив, що вказану земельну ділянку третіми особами самовільно засіяно ячменем, та 14-15 липня цього року здійснено збір врожаю. З цих підстав, посилаючись на відсутність будь яких угод між власником земельної ділянки з третіми особами щодо її використання ними, просив перевірити факти викладені у повідомленні, та протягом 24 годин внести до ЄРДР відомості за ст. 197-1 КК України.
Ухвалою слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 28.07.2021р., з огляду на невиконання службовими особами Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області приписів ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР, останніх за скаргою скаржника було зобов`язано вчинити вказані дії.
21.08.2021р., за заявою скаржника на підставі ухвалі слідчого судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 28.07.2021р., до Єдиного реєстру досудових розслідувань, внесено відомості за № 0000146 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Після внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування дізнавачкою, в порядку ст. 55 КПК України, не вирішувалося питання про визнання ФГ Кирнасовського потерпілою особою.
25.08.2021р. скаржник звернувся до дізнавачки із заявою, в якій просив визнати ФГ Кирнасовського потерпілою особою, оскільки останньому внаслідок вчинення кримінального правопорушення заподіяно матеріальну та моральну шкоду.
Постановою від 28.08.2021р. (далі - оскаржувана постанова) дізнавачкою відмовлено в

задоволенні заяви скаржника з огляду на те, що юридичній особі не може бути заподіяно моральної шкоди, а також враховуючи те, що головою фермерського господарства не зазначена сума матеріальних збитків, яка спричинена його господарству.
Встановивши вказані обставини приходжу до такого висновку.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частинами 1 та 2 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, яка узгоджується із п. 1 розділу 2 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020р., до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Водночас з витягу з ЄРДР від 21.08.2021р. по кримінальному провадженню за № 0000146 вбачається, що до ЄРДР не внесено жодних відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які зазначені в заяві скаржника.
Щодо вимоги скарги слід зазначити таке.
Пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 303 КПК України надано право заявнику, потерпілому на досудовому провадженні оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особі, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Частинами 1 та 2 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України Про ринки капіталу та організовані товарні ринки діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження відкрите за первинною кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, диспозиція якої передбачає кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної

шкоди її законному володільцю або власнику.

Тобто з диспозиції ч. 1 ст. 197-1 КПК України вбачається необхідність встановлення потерпілої особи, якою може бути законний володілець або власник земельної ділянки.

При цьому, оскільки заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо ФГ Кирнасовського подав представник цієї юридичної особи, а тому з огляду на приписи ч. 2 ст. 55 КПК України слід дійти висновку, що за тих умов юридична особа - ФГ Кирнасовського автоматично набуло статусу потерпілої особи з моменту подання заяви про вчинення щодо вказаної юридичної особи кримінального правопорушення.

За таких умов подання заяви про визнання юридичної особи - ФГ Кирнасовського потерпілою особою є зайвою процесуальною дією.

Водночас, оскільки заява про визнання ФГ Кирнасовського потерпілою була подана та була предметом розгляду в рамках кримінального провадження, а тому скаргу слід розглянути по суті.

Як зазначено в оскаржуваній постанові в задоволенні заяви скаржника про визнання ФГ Кирнасовського потерпілою особою відмовлено з огляду на те, що юридичній особі не може бути заподіяно моральної шкоди, а також враховуючи те, що головою фермерського господарства не зазначена сума матеріальних збитків, яка спричинена його господарству.
Так, щодо мотивів відмови у визнанні потерпілою особою в зв`язку із не зазначенням суми матеріальних збитків слід зазначити, що з диспозиції ч. 1 ст. 197-1 КК України слідує, що самовільне зайняття земельної ділянки є кримінальним правопорушенням із матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію (освоєння), завдавши цим власнику земельної ділянки або її законному володільцю значної шкоди.
Основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КПК України, є право власності на землю (право володіння і користування землею). Додатковими об`єктами вказаних злочинів виступають, зокрема: правомірна управлінська діяльність державних і самоврядних органів у галузі земельних відносин; система оподаткування (винні у самовільному зайнятті земельних ділянок, як правило, не сплачують плату за землю, яка включає земельний податок й орендну плату за земельні ділянки державної і комунальної власності і входить у систему оподаткування).

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КПК України, виступає земельна ділянка, під якою треба розуміти частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Для встановлення об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення слід встановити не тільки факт самовільного зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно-небезпечних наслідків, а саме: спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди, яка, в свою чергу, підлягає доказуванню в кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України).
Таким чином оскаржувана постанова в цій частині є безпідставною та незаконною.
Щодо мотивів відмови у визнанні потерпілою особою в зв`язку із тим, що юридичній особі не може бути заподіяно моральної шкоди, слід зазначити таке.
Відповідно до ч. 1, п 4 ч. 2 ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи.

Отже законодавець визначив можливість заподіяння юридичній особі моральної шкоди, в той же час, в ч. 1 ст. 55 КПК України визначив, що у кримінальному провадженні потерпілою особою може бути лише юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Таким чином хоча оскаржувана постанова щодо моральної шкоди не містить належного обґрунтування та мотивації, однак по суті відповідає приписам ч. 1 ст. 55 ЦПК України.
Щодо відповідності оскаржуваної постанови приписам ст. 110 КПК України слід зазначити таке.
Частинами 1, 3 та 5 ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є

всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, остання не містить ні належної мотивації ні належного обґрунтування, та постановлена без урахування приписів ст.ст. 2, 55, 91 КПК України щодо застосування належної правової процедури під час вирішення питання про визнання ФГ Кирнасовського потерпілою особою.

В іншій частині доводи скарги щодо невідповідності оскаржуваної постанови приписам ст. 110 КПК України не беруться до уваги, оскільки останні пов`язані зі стилем викладу тексту постанови та жодним чином не впливають на суть постанови чи на логічність та послідовність викладу в ній суті розглянутого процесуального питання.

Окремо слід зазначити щодо доводів скарги, які стосуються заподіяння скаржнику як представнику ФГ Кирнасовського матеріальної та моральної шкоди.
Звертаючись до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення скаржник вказував про вчинення кримінального правопорушення виключно щодо ФГ Кирнасовського та в подальшому не звертався із заявою щодо заподіяння йому особисто моральної чи матеріальної шкоди.
Таким чином вказані доводи скарги жодним чином не стосуються питання визнання ФГ Кирнасовського потерпілою особою, а тому не беруться до уваги.
При цьому слід зауважити, що відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи.
В сукупності вищевикладеного слідує, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню в частині скасування оскаржуваної постанови та зобов`язання дізнавачки належним чином розглянути заяву скаржника про визнання ФГ Кирнасовського потерпілою особою.
Щодо скарги в частині визнання незаконною бездіяльність дізнавачки щодо визнання ФГ Кирнасовського потерпілою особою та зобов`язання дізнавачки визнати ФГ Кирнасовського потерпілою особою та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, слід зазначити таке.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України надано право на оскарження бездіяльності дізнавача, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Як встановлено в судовому засіданні скаржник звернувся із заявою про визнання ФГ Кирнасовського потерпілою особою, за результатом розгляду якої дізнавачкою відмовлено у її задоволенні, про що дізнавачкою постановлена відповідна постанова. Тобто дізнавачкою розглянуто питання щодо визнання ФГ Кирнасовського потерпілою особою з оформленням процесуального рішення, а відтак в її діях відсутня бездіяльність щодо вказаної процесуальної дії. Водночас незгода скаржника з мотивами прийнятої постанови не свідчить про бездіяльність дізнавачки при вирішенні вищевказаного питання.
Відповідно до ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання

в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
При цьому п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, прозобов`язання вчинити певну дію.

Водночас згідно приписів ч. 3 ст. 26, ст.ст. 303-307 КПК України слідчий суддя розглядає скаргу на дії або бездіяльність прокурора, слідчого, дізнавача лише в межах заявлених вимог скарги, при чому перевіряє дії вказаних осіб на відповідність їх приписам КПК України в частині дотримання порядку та процедури проведення слідчих (розшукових) дій чи вчинення інших процесуальних дій, не даючи при цьому жодної оцінки обставинам, які згідно приписів ст. 91 КПК України, підлягають доведенню в кримінальному провадженні.
За таких умов слідчий суддя має право лише зобов`язати дізнавачку застосувати під час вирішення питання про визнання ФК Кирнасовського потерпілою особою належної правової процедури, а не зобов`язати визнати останнє потерпілою особою.
З огляду на вищевикладене вимоги скарги в частині визнання незаконною бездіяльність дізнавачки щодо визнання ФГ Кирнасовського потерпілою особою та зобов`язання дізнавачки визнати ФГ Кирнасовського потерпілою особою та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки є безпідставними, незаконним та необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 369-372 КПК України, -

постановив:

Скаргу Фермерського господарства Кирнасовського в особі керівника ОСОБА_3 на постанову дізнавачки про відмову в задоволенні заяви (клопотання) та бездіяльність у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження, внесеного 21.08.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, - задовольнити частково.
Постанову дізнавачки у кримінальному провадженні - начальниці СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 28.08.2021р. про відмову в задоволенні заяви (клопотання) від 28.08.2021р. - скасувати.

Зобов`язати дізнавачку у кримінальному провадженні - начальницю СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 належним чином розглянути заяву про визнання ФермерськогогосподарстваКирнасовського потерпілою особою у кримінальному провадженні, внесеному 21.08.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В задоволенні скарги в частині визнання незаконною бездіяльність дізнавачки у кримінальному провадженні - начальниці СД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 щодо визнання Фермерського господарства Кирнасовського потерпілим у кримінальному провадженні № 0000146 та зобов`язаннядізнавачкиу кримінальному провадженні - начальниціСД Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 визнати Фермерське господарство Кирнасовського, , потерпілим у кримінальному провадженні № 0000146 за ЄРДР та вручити потерпілому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 13 вересня 2021р.

Слідчий суддя ОСОБА_1