Ухвала

Іменем України
30 вересня 2021 року

м. Київ
провадження № 51-4213 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 29 червня 2021 року відносно ОСОБА_5 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 лютого 2021 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,

визнано винуватим та призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на 4 роки.
На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2020 року, призначено остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 15 381,60 грн. та у відшкодування майнової шкоди на користь ОСОБА_6 1 200 грн., ОСОБА_7 1 450 грн.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 червня 2021 року апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він повторно, таємно, діючи умисно та за попередньою змовою з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом проникнення у сховище (до автомобілів), вчинив ряд крадіжок майна, а саме: 2 лютого 2020 року у ОСОБА_6 на суму 1 200 грн.; з 1 на 2 лютого 2020 року у ОСОБА_8 на суму 350 грн. та 1 000 грн.; в нічний час доби з 5 на 6 лютого 2020 року: у ОСОБА_4 на суму 516,66 грн. та 1 687 грн.; у ОСОБА_9 на суму 2 500 грн., 1000 грн. та 652 грн.; у ОСОБА_7 на суму 400 грн., 600 грн., 750 грн., 1012 грн. та 450 грн.; у ОСОБА_10 на суму 700 грн., 641,66 грн. та 406 грн.; в нічний час доби з 6 на 7 лютого 2020 року у ОСОБА_11 на суму 533,33 грн. та 1 234 грн.; в нічний час доби з 8 на 9 лютого 2020 року у ОСОБА_12 на суму 700 грн. та 600 грн.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 29 червня 2021 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Свою вимогу обґрунтовує тим, що він 24 липня 2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва подав цивільний позов про стягнення майнової та моральної шкоди з ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , а 3 вересня 2020 року заяву про підтримання цивільного позову та розгляду справи без його участі. Однак, судом не розглянуто цивільний позов та не прийнято по ньому будь-якого рішення. Тоді він звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив змінити вирок суду першої інстанції в частині невирішення його цивільного позову до ОСОБА_5 , однак його апеляційну скаргу було залишено без задоволення.
Мотиви Суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України, є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до вимог, встановлених ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з долученої копії ухвали, потерпілий ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі просив змінити вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 лютого 2021 року в частині задоволення його цивільного позову до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди в розмірі 2 295,50 грн. та 2500 грн. моральної шкоди.
Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу потерпілого, своє рішення обґрунтував тим, що, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що до початку судового розгляду, 24 липня 2020 року потерпілим до суду першої інстанції подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_13 та ОСОБА_5 по 2295,50 грн. з кожного, у рахунок відшкодування майнової шкоди, та по 2500грн. моральної шкоди. 3 вересня 2020 року потерпілий подав заяву, в якій підтримав поданий ним позов та вважав за можливе провести розгляд провадження у його відсутність. Ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_5 , районний суд обставини спричинення потерпілому ОСОБА_4 майнової та моральної шкоди, порядок її розрахунку і розмір, не досліджував. У мотивувальній та резолютивній частині вироку, будь-якого рішення в цій частині не прийнято, а тому, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості змінити оскаржуваний вирок в частині позовних вимог, відповідно до вимог потерпілого, викладених в його апеляційній скарзі.

З такими висновками погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Так, згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Кримінальним процесуальним кодексом України чітко визначені підстави для зміни та скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції (ст. 408, 409).
У ч. 1 ст. 408 КПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі:
1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого;
2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення;

3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення;

4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Ставлячи вимогу про зміну вироку, потерпілий не посилався на жодну із підстав, які визначені КПК України.
Районним судом при постановленні вироку взагалі не було вирішено цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 . Тобто, без дослідження доказів, без скасування вироку суду першої інстанції і постановлення апеляційним судом свого вироку, не можна було вирішити поставлене потерпілим питання, однак потерпілий такої вимоги не заявляв.
Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. В даному випадку , скасування вироку та ухвалення власного, із вирішенням цивільного позову, могло привести до погіршення становища засудженого.

Слід також звернути увагу, що апеляційний суд роз`яснив потерпілому, що невирішення судом першої інстанції його цивільного позову під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , не позбавляє його можливості звернутися із заявою про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Отже, касаційна скарга потерпілого ОСОБА_4 не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність постановленої ухвали Миколаївського апеляційного суду від 29 червня 2021 року.
Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії оскаржуваних судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги потерпілого немає.

З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 29 червня 2021 року відносно ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_14