Провадження № 1-в/522/401/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши подання начальника Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хобі, Республіки Грузії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання не встановлено, раніше не судимого, засудженого вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді 120 годин громадських робіт,
за участю:
представника органу пробації ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси, надійшло подання начальника Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_6 , засудженого вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Представник органу пробації в судове засідання з`явилась, просила задовольнити подання.
Прокурор та засуджений в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлялись належним чином.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Суд, заслухавши представника органу пробації, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 1 частини 1 статті 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано за два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Відповідно до вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Вирок набрав законної сили 20.02.2015 року.
24.04.2017 року вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2015 року стосовно ОСОБА_6 надійшов до Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області на виконання, цього ж дня, засудженого було поставлено на облік згідно вимог чинного законодавства.
Незважаючи на неодноразові виклики до Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області громадянин ОСОБА_6 жодного разу не з`явився.
25.05.2017 року було розпочато першочергові розшукові заходи. Проведеними заходами встановити місцезнаходження засудженого не вдалося.
15.09.2017 року вих. № 3477 до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів.
15.09.2017 року вих. № 3476 до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області було направлено подання про притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за ухилення від відбування покарання.
27.11.2017 року Приморським ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області заведено ОРС «Розшук» № 008114 стосовно ОСОБА_7 .
Відповідно матеріалів Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 30.11.2018 року №36/вх. 8540 стосовно ОСОБА_6 внесені відомості до ЄРДР №0005919 від 22.09.2017 року за ч. 1 ст. 389 КК України.
Станом на 12.07.2021 року громадянин ОСОБА_6 не розшуканий.
Згідно інформації Відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 від 05.05.2021 року № 60.2/вх. 3047 ЄРДР № 0005919 від 22.09.2017 року за ч. 1 ст. 389 КК України закрито на підставі ст. 40, 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків.
Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Окрім того, частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності. При цьому, обов`язковою умовою для такого звільнення є те, що засуджений у межах періоду, зазначеного у статті 80 КК України, не вчинить нового злочину.
Одним із видів покарання є громадські роботи (п. 4 ч. 1 ст. 51 КК України), які у розумінні статті 56 КК України є особливою формою державного примусу, що застосовується судом від імені держави з урахуванням принципу необхідності і достатності до особи, винної у вчиненні злочину, та полягають у виконанні у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт.
Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України, є злочином.
Особа визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.
Відомостей щодо притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт), матеріали провадження не містять та суду не надано.
Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.
Наявність лише факту невиконання засудженим громадських робіт сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Крім того, судом встановлено, що вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді 120 годин громадських робіт, набрав законної сили 20.02.2015 року, тобто обчислення строків давності виконання обвинувального вироку розпочалось саме з 20.02.2015 року.
Судом встановлено, що 24.04.2017 року вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2015 року стосовно ОСОБА_6 надійшов до Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області на виконання.
Як вже зазначалось, у відповідності до положень частини 1 статті 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано за два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі
Таким чином, на момент надходження обвинувального вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2015 року стосовно ОСОБА_6 до Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області закінчився дворічний строк давності виконання обвинувального вироку, а тому засуджений ОСОБА_6 повинен бути звільнений від відбування покарання.
Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали подання, врахувавши думку представника органу пробації, а також те, що вирок стосовно засудженого ОСОБА_6 не був виконаний на протязі більше ніж двох років, а сам засуджений на протязі цього строку не ухилявся від відбування покарання, та не вчинив нового злочину, суд приходить до переконання про можливість задоволення подання та доцільність звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 80 КК України, ст. 372, 376, 537, 539 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Подання начальника Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_8 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2015 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1