ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/456/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000228 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22 липня 2021 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Херсонській області та відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування терміном до 17 вересня 2021 року, включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22 липня 2021 року скасувати, обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що оскаржувана ухвала лише в описовій частині містить виклад обставин, які судом не досліджувалися та не встановлювалися, що були наведені в клопотанні слідчого та не містить жодних висновків слідчого судді у зв`язку з цим.

Під час розгляду клопотання свідки обвинувачення не допитувалися, слідчий суддя не досліджував фактичні дані, викладені в протоколах допиту цих осіб.

Підозра ОСОБА_8 в інкримінованих злочинах являється необґрунтованою.

Ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні та слідчий суддя в ухвалі, жодним чином не доведені, являються припущеннями.

Слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного, який розкаюється у вчиненні умисного вбивства, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні неповнолітнього сина, неофіційно працював, що свідчить про міцність соціальних зв`язків та недоведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

ОСОБА_8 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Заяв, клопотань про забезпечення його участі в судовому засіданні чи відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України слідує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, дані про особу підозрюваного та дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний перебуваючи на волі, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим є достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому твердження апеляційної скарги захисника про відсутність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непереконливими.

Як вбачається із матеріалів провадження, 20 липня 2021 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.п.40-42).

20 липня 2021 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст.115 КК України (а.п.43-44).

21 липня 2021 року ОСОБА_8 було повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України (а.п.49-51).

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які вказують на наявність підстав підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами справи, а саме даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 19 липня 2021 року (а.п.11-20), протоколі допиту свідка ОСОБА_9 (а.п.22-24), протоколі затримання підозрюваного в порядку ст. 208 КПК України, іншими матеріалами провадження.

З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Колегія суддів відповідно до ст.178 КПК України також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, за більш тяжке з яких законом передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, відомості про особу підозрюваного, який офіційно непрацевлаштований, постійного джерела доходу не має, суспільно корисною працею не зайнятий, за місцем реєстрації не проживає, розлучений.

Крім того, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, завдання тяжких тілесних ушкоджень, що свідчить про негативну репутацію, стійку злочинну спрямованість дій підозрюваного.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що інкриміновані підозрюваному особливо тяжкі злочини характеризуються підвищеною суспільною небезпекою, оскільки вказані кримінальні правопорушення було вчинено з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, що виразилося у нанесенні останній за допомогою невстановленого предмету не менше 10 ударів в область шиї та 1 удару в область грудної клітини справа, від яких настала смерть потерпілої на місці.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення, характер дій та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, факт того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, які стримували б його від ухилення від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, домашнього арешту, як про те вказує апелянт.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність наявності існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Що стосується посилання апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 розкаюється у скоєному, має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце проживання та реєстрації, то колегія суддів хоча і враховує дані відомості, проте, з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу, вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя не перевірив та не оцінив надані стороною обвинувачення докази причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень позбавлені правових підстав. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя повинен встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує принаймні один з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику чи ризиків, зазначених в клопотанні. Слідчий суддя виконав вказані вимоги закону. Питання про доведеність чи не доведеність вини ОСОБА_8 буде вирішуватися судом першої інстанції при вирішенні справи по суті.

Твердження апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, є необґрунтованими та зводяться до іншої, суб`єктивної, оцінки апелянтом обставин, встановлених судом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22 липня 2021 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4