Справа № 699/150/22
Номер провадження 1-кс/699/18/22
УХВАЛА
щодо запобіжного заходу

01.02.2022 м.Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в межах кримінального провадження № 0000034 клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Клопотання подано у рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 27.01.2022 до ЄРДР за № 0000034.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим, останнього разу 05.08.2021 Городищенським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, 27.01.2022, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в денний час, точного часу досудовим слідством не встановлено, знаходився у кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом із своїм батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вони разом мешкають, під час їхнього спілкування між ними виникла сварка. В ході зазначеної сварки, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, та бажаючи їх настання, діючи з мотивів особистої неприязні, наніс ОСОБА_7 декілька ударів кулаком правої руки в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми із крововиливами під оболонкою головного мозку, переломи правого верхнього ріжка щитовидного хряща і правого великого рогу під`язикової кістки, які згідно з «Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженими наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Ці ушкодження спричинили травматичний набряк головного мозку, внаслідок чого настала смерть потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Повідомлення про підозру було вручено 31.01.2022.

Органом досудового розслідування є Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 повністю підтримав внесене клопотання про обрання запобіжного заходу і просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 повідомив, що визнає факт того, що напередодні смерті батька, а саме ввечері 26.01.2022 наніс останньому два удари кулаком правої руки в праву частину голови. Після цього батько пішов спати. Зранку ОСОБА_4 приготував та поставив для батька сніданок та пішов з дому у справах. Батько підозрюваного переніс останнім часом два інсульти, унаслідок чого погано ходив, регулярно падав. Увечері померлий лягав спати на лежанці, а знайшли його померлим в іншій кімнаті на дивані. Підозрюваний зазначив, що батько міг падати під час пересування з однієї кімнати до іншої. Зазначає, що смерть батька не могла бути наслідком його двох ударів. Також вказав, що після виявлення батька мертвим він самостійно викликав швидку та поліцію, весь цей час знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою він проживає все своє життя, хоча і зареєстрований у будинку своєї баби за адресою: АДРЕСА_2 . Підозрюваний не має офіційної роботи, знаходить тимчасові підробітки у селі. Крім того, останнім часом здійснював догляд за батьком, який був частково паралізованим після інсультів. Підтвердив, що мав скандальні ситуації з сусідами, проте вони самі поводять себе провокаційно, а також вказав, що ці конфлікти є довготривалими. Зазначив, що періодично вживає алкогольні напої, приблизно два дні на місяць, проте тепер зобов`язується припинити таку поведінку. Повідомив, що не має куди їхати в інше місце, має господарство, яке потребує догляду, переховуватися не має наміру, готовий понести покарання, якщо винен у смерті батька.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що відсутні підстави для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Підозрюваний не переховується від органів досудового розслідування та суду, проживає за однією адресою багато років, у тому числі продовжує там постійно проживати після відкриття цього кримінального провадження. Захисник зазначив, що натепер відсутні необхідні експертні висновки, якими встановлено точну причину смерті батька підозрюваного. З огляду на викладене просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, з`ясувавши думки підозрюваного та захисника, дослідивши та перевіривши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою відповідно до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності.

Тобто, суд повинен розглядати питання, чи тримання особи під вартою є вкрай необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи, бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.
До клопотання для обґрунтування підозри про вчинення ОСОБА_4 вказаних кримінальних правопорушень в копіях додано:

- витяг з ЄРДР від 27.01.2022 за кримінальним провадженням №0000034;

- рапорт від 27.01.2022, з якого вбачається, що заявником, який повідомив про раптову смерть батька, був сам підозрюваний ОСОБА_4 ;

- заява підозрюваного ОСОБА_4 , якою він добровільно надав дозвіл працівникам поліції на огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протокол огляду місця події від 27.01.2022 з фототаблицею до нього;

- постанова про призначення (судово-медичної) експертизи від 27.01.2022,

- лікарське свідоцтво про смерть № 21 від 28.01.2022 та довідка про причини смерті, з яких вбачається, що причиною смерті ОСОБА_7 є травматичний набряк головного мозку, а датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , з яких вбачається, що підозрюваний характеризується як особа, яка схильна до агресії. Разом з тим, жоден свідок не бачив, чи наносив підозрюваний 26-27.01.2022 своєму батькові удари;

-протокол допиту свідка лікаря ОСОБА_14 , який виконував судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_7 . З показань вбачається, що в ході проведення розтину та дослідження трупа ОСОБА_7 встановлено, що окрім зовнішніх тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден голови, були також виявлені закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під оболонкою головного мозку та переломи правого верхнього ріжка щитовидного хряща і правого великого рогу під`язикової кістки. Також виявлено набряк головного мозку, який став безпосередньою причиною смерті. Визначити основну причину смерті: чи ЧМТ, чи травма шиї, - без результатів додаткових методів дослідження (гістологічного) є неможливим. Усі вищевказані ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Дослідивши зазначені докази, ураховуючи покази підозрюваного ОСОБА_4 що він напередодні дня смерті батька вдарив останнього два рази кулаком в праву частину голови, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором у суді доведено наявність обґрунтованої підозри для виправдання подальшого розслідування та висунення підозрюваному ОСОБА_4 звинувачення в інкримінованому правопорушенні.

Щодо наявності ризиків.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У клопотанні прокурор зазначає про наявність двох ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування чи суду, прокурор послався лише на тяжкість вчиненого правопорушення та можливого покарання. Між тим, вказані обставини суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості.

У судовому засіданні прокурор повідомив, що в порядку ст. 208 КПК України підозрюваний не затримувався, за час проведення досудового розслідування завжди з`являвся за викликом слідчого. Прокурор також вказав, що за час іспитового строку підозрюваний ОСОБА_4 завжди з`являвся до органів пробації, порушень порядку не допускав. Суд звертає увагу, що ОСОБА_4 також своєчасно з`явився до суду для розгляду клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу.

Таким чином, прокурор не тільки не навів доказів на підтвердження ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, а фактично підтвердив відсутність такого ризику.

Іншою підставою для застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 відповідно до змісту клопотання, є попередня судимість останнього. Так, вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 05.08.2021 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 286, з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 був засуджений до трьох років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.

З огляду на ці обставини слідчий суддя погоджується з висновками органу досудового розслідування про наявність ризику того, що ОСОБА_4 може вчините інше кримінальне правопорушення, тобто наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором не доведено та не надано доказів того, що недостатнім буде застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

За таких обставин вважаю, що підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

З урахуванням наведеного, часткової доведеності прокурором обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, та недоведеності обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також даних, що характеризують особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді домашнього арешту, а також покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування клопотання.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись статтями 8, 176-184, 194, 202, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000034 відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)прибувати на виклик до слідчого, прокурора чи суду;

4)утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, визначеними слідчим або прокурором.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Відділенню поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Зобов`язати Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області поставити на облік ОСОБА_4 як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить два місяці та обчислюється з дати постановлення ухвали, тобто з 01.02.2022. Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію о 23 год. 59 хв. 01.04.2022.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 02.02.2022.

Слідчий суддяОСОБА_1