справа № 462/2558/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000024 від 11.01.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Львова, громадянина України, українця, громадянина України, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня, керівник ТзОВ "Торговий дім "КРП", розлученого, має на утриманні дитину, 2016 р.н., у відповідності до вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правпорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

13 жовтня 2020 року близько 18 год. 00 хв. на вул. Повітряна у м. Львові між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено усний договір оренди транспортного засобу марки «Skoda Fabia», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2002 року випуску (який був переоформлений 29.10.2021 року на реєстраційний номер НОМЕР_3 ), вартістю 88 387,15 грн., який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та добровільно передано вказаний автомобіль, реєстраційні документи та ключі від зазначеного автомобіля. Згідно умов договору, ОСОБА_3 зобов`язаний за користування даним автомобілем сплачувати щотижневу орендну плату у розмірі 350 грн. на добу. ОСОБА_3 , отримавши в тимчасове користування вказаний транспортний засіб, користувався ним протягом двох місяців сплачуючи орендну плату за користування таким. Проте, надалі, 12 грудня 2020 року, ОСОБА_3 не маючи права розпоряджатись вказаним автомобілем, таємно від власника, продав вказаний транспортний засіб за 800 доларів США (що за курсом НБУ станом на 12.12.2020 року становить 22 320 грн.) без проведення будь яких реєстраційних операцій ОСОБА_6 , чим здійснив розтрату ввіреного йому майна та своїми умисними діями спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 88 387, 15 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені у обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що в жовтні 2020 року на підставі усної домовленості з ОСОБА_5 оримав автомобіль марки «Skoda Fabia», на умовах орендної плати.. Протягом двох місяців умови виконувалися, він сплачував потерпілій по 350 грн. орендної плати в день. Оскільки автомобіль вийшов з ладу, у нього не було коштів на його ремонт, він у грудні 2020 року передав цей автомобіль ОСОБА_6 , передавши реєстраційне свідоцтво та ключі, отримавши 800 доларів США. Вважає, що поверненням автомобіля потерпілій шкода відшкодована. Однак, потерпіла зверталася до нього з приводу відшкодування шкоди, однак у нього відсутня фінансова можливість відшкодувати таку.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, тому суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні винуватість обвинуваченого у розтраті чужого майна, яке було йому ввіренедоведена повністю, а його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 191 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України, враховує, що діяння, скоєне обвинуваченимм є нетяжким злочином, розмір майнової шкоди, спричиненої потерпілій кримінальним правопорушенням, особу винного, який згідно вимог ст. 89 КК України раніше не судмий, на обліку у психіатричному та наркологічному закладах не перебуває, в добровільному порядку шкода не відшкодована.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не виявлено.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи наведене, думку прокурора, яка просить призначити покарання у виді обмеження волі, думку потерпілої, яка заявила про заподіяння їй моральної шкоди та погоджується з думкою прокурора щодо міри покарання, суд приходить до висновку, що для виправлення, перевиховання обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, буде справедливим та достатнім обрати ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч .1 ст. 191 КК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України вартість проведеної у межах даного кримінального провадження експертизи у розмірі 3 595,90 грн. підлягає стягненню у повному обсязі із обвинувачнеого ОСОБА_3 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу набрання вироком законної сили, з часу фактичного звернення вироку до виконання.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 3 595,90 грн.
Речові докази:автомобіль марки марки «Skoda Fabia», сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
З інших підстав на вирок може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1