Справа № 756/9853/21
Номер провадження № 1-кп/756/1216/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва обвинувальний акт, затверджений 30.06.2021 у кримінальному провадженні, яке внесене 03.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005850, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який працює, має вищу освіту, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним на підставі угоди про визнання винуватості.

02.12.2020, близько 12:00 год., ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Toyota», моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись крайньою лівою смугою проїзної частини в м. Києві по вул. Богатирська, зі сторони вул. Добринінська, в напрямку регульованого перехрестя вулиць Богатирської та Куренівської, зі швидкістю близько 93,78 км/год (+ 5,39 км/год), не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія», чим порушив вимоги п. 8.10 ПДР України, продовжив рух прямо, не переконався перед тим, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, на заборонений червоний сигнал світлофору виїхав на регульоване перехрестя в м. Києві по вул. Богатирська та вул. Куренівська, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (е) ПДР України, унаслідок чого здійснив зіткнення передньою частиною керованого ним транспортного засобу із лівою бічною частиною транспортного засобу, легкового автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався проїзною частиною в м. Києві по вул. Куренівська із пасажиром у салоні автомобіля, виїхав на регульоване перехрестя у м. Києві вул. Богатирська та вул. Куренівська на зелений сигнал світлофору. Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру транспортного засобу, легкового автомобілю марки «ЗАЗ», моделі «Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 заподіяно тяжке тілесне ушкодження.

Цими діями ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом на підставі угоди про визнання винуватості.

16.11.2021 між прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , зі згоди потерпілого ОСОБА_8 , на підставі статей 468, 469, 470, 472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості у рамках кримінального провадження, внесеного 03.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005850.

Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами сторін, обвинувачений повністю визнав себе винуватим в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині та зобов`язався беззастережно визнати у судовому провадженні свою винуватість в обсязі пред`явленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначення обвинуваченому покарання, з урахуванням обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України, повинен бути звільнений від відбування основного покарання із випробуванням.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

При цьому, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені правильно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому - щиро розкаявся. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Також обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вказана угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, за участі захисника без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України. У зв`язку з чим ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду, призначивши узгоджене покарання та врахувати, що він повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому злочині, щиро розкаявся, засуджує свою поведінку, відшкодував завдану його діями потерпілому шкоду.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угод про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені статтями 469, 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угод між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому вказана угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз, з попередньо отриманим дозволом потерпілого.

Відповідно до статей 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Отже, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угод за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідків постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.

Оскільки на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , а дії останнього органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, доведеною суд уважає і винуватість поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у порядку, передбаченому статтями 468-476 КПК України.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі викладених в угоді обставин, а також установлені під час розгляду угоди відомостей особистості обвинуваченого, на думку суду існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, добровільне відшкодування шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

4. Підстави призначення покарання, визначеного на підставі угоди про визнання винуватості.

У силу положень ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості 16.11.2021 між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам статей 469, 472 КПК України.

Також суд бере до уваги, що прокурором було враховано вимоги ст. 470 КПК України щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину за пред`явленим обвинуваченням, який повністю сприяв слідству у розслідуванні даного злочину, останнім відшкодована шкода потерпілому, наявний суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового провадження відносно ОСОБА_4 , та в запобіганні більшої кількості кримінальних правопорушень.

Умови угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання, з призначенням покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України відповідає вимогам закону, а отже відповідно до умов угоди ОСОБА_4 , слід призначити це покарання. Оскільки таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості злочинів та особистості обвинуваченого з врахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, відповідає загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань - не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затвердженна, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угод про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

У кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов, однак 21.09.2021 від представника потерпілого надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, а в судовому засіданні під час розгляду питання про затвердження угоди потерпілий підтримав дану заяву, у зв`язку з чим вказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Процесуальними витратами в даному кримінальному провадженні є витрати на проведення експертизи, які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та транспортний засіб, легковий автомобіль марки «ЗАЗ», моделі «Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , підлягають поверненню вказаним володільцям. Флеш-накопичувач та диск з відеофайлами, які були визнані та долучені до кримінального провадження та перебувають в матеріалах судового провадження, слід залишити в матеріалах провадження протягом всього строку його зберігання.

Крім того, підлягає скасуванню арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 08.12.2020 на транспортні засоби, легкові автомобілі марки «Toyota», моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та легковий автомобіль марки «ЗАЗ», моделі «Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Керуючись статтями 7, 100, 124, 368-371, 373, 374, 395, 468-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 листопада 2021 року між прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладену при участі захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 03.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005850, відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Цивільну позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої злочином залишити без розгляду.

Процесуальні витрати на проведення експертиз, а саме:

- судово-медичної експертизи № 042-550-2021 від 28.05.2021 у сумі 1619 грн 10 коп.;

- судово- медичної експертизи № 042-552-2021 від 31.05.2021 у сумі 1796 грн 90 коп.;

- судово-медичної експертизи № 042-551-2021 від 28.05.2021 у сумі 1796 грн 90 коп.;

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-21/1299-ІТ від 10.02.2021 у сумі 1961 грн 40 коп.;

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-21/1431-ІТ від 10.02.2021 у сумі 1961 грн 40 коп.;

- судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-21/28636-ІТ від 22.06.2021 у сумі 1372 грн 96 коп.;

- фототехнічної експертизи № СЕ-19/111-21/25994-ФП від 10.06.2021 у сумі 1372 грн 96 коп.,

що складає 11881 грн 62 коп. - підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Скасувати арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 08.12.2020 на транспортні засоби, легкові автомобілі марки «Toyota», моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та легковий автомобіль марки «ЗАЗ», моделі «Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Речові докази:

- транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів, що знаходиться за адресою Київська область, Бориспільській район, с. Проліски, вул. Броварська, 4, повернути ОСОБА_4 ;

- транспортний засіб, легковий автомобіль марки «ЗАЗ», моделі «Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою Київська область, Бориспільській район, с. Проліски, вул. Броварська, 4, повернути ОСОБА_7 ;

- флеш-накопичувач та диск з відеофайлами, які перебувають в матеріалах судового провадження, слід залишити в матеріалах судового провадження протягом всього строку його зберігання.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1