Провадження №1-в/523/410/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2021 Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщені суду заяву представника потерпілої ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання по кримінальній справі відносно ОСОБА_4 , яка була засуджена вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 28.12.2012р.

ВСТАНОВИВ:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 28.12.2012р., ОСОБА_5 засуджена за ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки та стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 69696грн.

10.12.2021 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява потерпілої ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, обґрунтовану тим, що в 2017р. державним виконавцем було повернуто виконавчий лист, оскільки не був сплачений авансовий внесок.

Заяву розглянуто у відсутність належним чином повідомлених про час і місце судового засідання сторін кримінального провадження.

За результатами розгляду заяви, суд дійшов наступного.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ч.5 ст.124, п.9 ч.3 ст.129 Конституції України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення зрушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), а також Рішення від 26 червня 2013 року, № 5-рп/2013.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною заявою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони в кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Стаття 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова

система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Оскільки відмова в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду, що є завершальною частиною розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні, то суддя, вирішуючи дане питання відповідно до практики Європейського суду, повинен враховувати, що процесуальні обмеження у вигляді пропуску процесуального строку не можуть обмежувати реалізацію права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Тлумачення ч.1 ст.6 вказаної Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяний шкоди одній із сторін.

Поновлення потерпілій строку на пред`явлення виконавчого листа жодним чином не порушує права засудженого та не покладає на останнього будь - яких додаткових зобов`язань.

З урахуванням викладеного, суд вважає доцільним заяву потерпілої задовольнити.

Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, ст.371 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву потерпілої ОСОБА_3 - задовольнити.

Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси в справі №1527/12096/12 (пр.1/1527/814/12) про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 69696грн.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду через районний суд протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1