Справа № 522/811/21
Провадження по справі № 1-кп/522/166/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003372 від 09.12.2020 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Капустянка, Савранського району, Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003372 від 09.12.2020 року стосовно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.
Ухвалою судді від 16.01.2021 року було призначено підготовче судове засідання і викликані учасники кримінального провадження, відомості про яких містились в обвинувальному акті.
В судові засідання обвинувачена ОСОБА_3 не з`являлась, у зв`язку з чим ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2021 року було зупинено судове провадження до розшуку обвинуваченої ОСОБА_3
14.01.2022 року о/у СКП Відділу поліції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 було затримано обвинувачену ОСОБА_3 і доставлено в приміщення Приморського районного суду м. Одеси, у зв`язку з чим судове провадження стосовно ОСОБА_3 було відновлено.
В підготовчому судовому засіданні підлягають вирішенню ряд питань, передбачених ст. 314-315 КПК України.
Від прокурора ОСОБА_4 надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 , проти задоволення якого захисник та обвинувачена заперечували.
Прокурор, захисник обвинуваченої та обвинувачена просили призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Стосовно неявки до суду, обвинувачена пояснила, що вона не знала про те, що стосовно неї в Приморському районному суді м. Одеси розглядається обвинувальний акт та жодних повідомлень вона не отримувала.
Проте, суд зазначає, що були неодноразово здійснені заходи щодо повідомлення обвинуваченої про дату, час та місце судового засідання, двічі ухвалами суду були застосовані приводи до обвинуваченої ОСОБА_3 . Крім того, обвинувачена отримала копії обвинувального акту, та реєстру матеріалів досудового розслідування, згідно наявної в матеріалах кримінального провадження розписки від 06.01.2021 року, що підтверджує обізнаність обвинуваченої про складання стосовно неї обвинувального акту.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши доводи клопотання та обвинувальний акт з додатками, суд доходить таких висновків.
Обвинувальний акт підсудний Приморському районному суду м. Одеси.
Підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України немає.
Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Клопотань про призначення досудової доповіді обвинуваченій не надходило.
За таких обставин суд вважає, що існують достатні підстави для призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Судовий розгляд здійснювати одноособово.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Вирішуючи питання щодо можливості обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані щодо особи обвинуваченої, яка є громадянкою України, не заміжньою, офіційно не працевлаштованою, яка зареєстрована та проживає в Одеській області, тобто за межами м. Одеси, раніше не судима, що свідчить про відсутність у неї досить міцних соціальних зв`язків.
Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, та ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2021 року обвинувачена була оголошена в розшук, що свідчить про переховування від суду з метою уникнення покарання, та доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливе вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень, не доведений, оскільки обвинувачена в судовому засідання вказала, що вона має неофіційний заробіток, оскільки працює на будівництві маляром.
З урахуванням того, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась та неофіційно працевлаштована, суд вважає, що ризики того, що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення прокурором недоведені. Будь-яких інших даних, які б доводили, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення стороною обвинувачення також не представлено.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування тримання під вартою прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п. п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Враховуючи встановлені судом обставини при розгляді клопотання прокурора про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що воно задоволенню не підлягає, оскільки прокурором не доведено необхідність застосування саме такого виключного запобіжного заходу.
Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Водночас, під час розгляду вищевказаного клопотання прокурора судом встановлено підстави для застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження та досягнення дієвості цього провадження.
Таким чином, враховуючи наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, доведеність прокурором існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої більш м`який запобіжний захід, ніж зазначений у клопотанні прокурора у вигляді тримання під вартою, а саме застосувати щодо обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, що на думку суду, здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Керуючись ст. 110, 132, 176, 177, 178, 181, 194, 291, 314-316, 372, 376 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, призначити до судового розгляду на 14.01.2022 року о 17 год. 20 хв., у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 106, за участю прокурора, захисника обвинуваченої, обвинуваченої.
Судовий розгляд здійснювати одноособово.
В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 відмовити.
Обрати обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., строком на 60 (шістдесят) днів.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- не залишати місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду в період часу з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.;
- прибувати до суду за першою вимогою в розумні строки;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися з житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 14.01.2022 року, який діє до 14.03.2022 року включно.
Ухвала суду щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали суду про обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та контроль за її поведінкою покласти на співробітників відповідного ВП ГУНП в Одеській області.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі в ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1