Єдиний унікальний номер 728/1561/21
Номер провадження 1-кп/728/137/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2021 року Бахмацький районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмач кримінальне провадження за № 0000210 від 14.05.2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, раніше судимого:
- 02.06.2016 року Сихівським районним судом м. Львова за ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 29.11.2017 року у зв`язку з хворобою на підставі постанови Ірпінського міського суду Київської області від 21.11.2017 року;
28.10.2020 року Чернігівським апеляційним судом за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
09.06.2021 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 357 та ч.2 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Чернігвського апеляційного суду від 28.10.2020 року до остаточного покарання у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі. Покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу на підставі ч.3 ст. 72 КК України виконувати самостійно,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 02.06.2016 року Сихівським районним судом м. Львова за ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі та 28.10.2020 року Чернігівським апеляційним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, судимість якого не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічне кримінальне правопоушення.
14.05.2021 року близько 4-ї години 00 хвилин ОСОБА_5 , з метою скоєння крадіжки чужого майна, прибув до приміщення молокоприймального пункту, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , належного ФОП ОСОБА_6 , де шляхом злому вхідних дверей, проник всередину, звідки повторно здійснив викрадення грошових коштів в сумі 4000 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що вчинив його за викладених в обвинувальному акті обставин. З кількістю та вартістю викраденого погоджується повністю. В скоєному щиро кається. Кримінальне правопорушення вчинив в зв`язку з тяжким матеріальним становищем, так як працював у ФОП ОСОБА_6 , але заробітної плати вчасно не отримував. На даний час він все усвідомив, зробив для себе відповідні висновки та запевнив, що в подальшому не буде скоювати кримінальних правопорушень. Просив суд суворо не карати його та призначити якнайменшу міру покарання. Заявлений потерпілою цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків та витрат на правову допомогу визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з«явилася.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт викрадення грошових коштів в сумі 4000 грн. з приміщення молокоприймального пункту, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Заявлений потерпілою цивільний позов на загальну суму 10451 грн із яких: 7451 грн в рахунок відшкодування матеріальних збитків, з урахуванням відновлення вхідних дверей у молокоприймальному пункті та 3000 грн в рахунок витрат на правову допомогу адвоката підтримав у повному обсязі і просив суд задовольнити його. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.
Своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням до приміщення, вчиненому повторно, а саме грошових коштів у сумі 4000 грн. належних ОСОБА_6 , ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його характер, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, його бажання та можливість стати на шлях виправлення, вину визнав та щиро розкаявся у скоєному, добровільно не відшкодував завдану шкоду, а також думку представника потерпілої з приводу призначення покарання обвинуваченому.

Крім цього, суд приймає до уваги ту обставину, що внаслідок винних дій ОСОБА_5 не настало тяжких наслідків.
Обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
До обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно ст. 67 КК України, суд відосить рецидив злочинів.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне вибрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.
ОСОБА_5 засуджений вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09.06.2021 року за ч.1 ст. 357 та ч.2 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Чернігівського апеляційного суду від 28.10.2020 року до остаточного покарання у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі. Покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів, що становить 850 гривень, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений вчинив до постановлення вироку від 09.06. 2021 року, а тому за вчинення цього кримінального правопорушення йому слід призначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Заявлений потерпілою цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України за проведення судової дактилоскопічної експертизи.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_5 затриманий 21.05.2021 року о 15 год. 30 хв. на виконання вироку Чернігівського апеляційного суду від 28.10.2020 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складанння призначеного покарання за даним вироком та невідбутого покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 червня 2021 року, яким ОСОБА_5 засуджено до 4 років та 6 місяців позбавлення волі, остаточно, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 років (чотирьох) років та 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Призначене вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 09 червня 2021 року покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів, що становить 850 гривень, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 слід рахувати з 21 травня 2021 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи в розмірі 1029 грн 72 коп.

Речові докази: диск з відеозаписом з камери спостереження залишити в матеріалах даного кримінального провадження.
Заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов на загальну суму 10451 гривня 00 копійок задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 10451 (десять тисяч чотириста п`ятдесят одну) гривню 00 копійок із яких: 7451 гривня в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 гривень витрат на правову допомогу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, його захиснику потерпілому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1