Справа № 703/781/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м.Сміла
Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сміла Черкаської області, скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 20 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР 03 березня 2021 року №0000175 , -

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вищевказаною скаргою, в якій просить: скасувати постанову старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 20 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000175, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України; визнати бездіяльність старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у нездійсненні одночасного допиту між потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0000175; зобов`язати старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 провести одночасний допит між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у кримінальному провадженні №0000175.
Скаргу обґрунтовує тим, що за зверненням скаржника до Смілянського міськрайонного суду зі скаргою, ухвалою слідчого судді було зобов`язано внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 04 січня 2021 року. На виконання ухвали слідчого судді від 26 лютого 2021 року, слідчим СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області 03 березня 2021 року відкрито кримінальне провадження за №0000175 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, в якому скаржника та ОСОБА_5 визнано потерпілими. В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження скаржником неодноразово заявлялися клопотання про проведення слідчих дій, а саме одночасного допиту скаржника та ОСОБА_5 зі свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також встановлення відеозапису з кімнати прийому громадян відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаської області за 05 січня 2021 року. Одне з даних клопотань 18 травня 2021 року слідчим ОСОБА_4 було задоволено, однак жодної з вищевказаних слідчих дій під час досудового розслідування кримінального провадження вчинено не було.
20 вересня 2021 року старший слідчий СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 винесла постанову, якою закрила кримінальне провадження №0000175 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Вказану постанову скаржнику було вручено простою поштовою кореспонденцією через поштове відділення «Укрпошта», яке отримано 29 вересня 2021 року.
Скаржник вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 20 вересня 2021 року прийнята передчасно, виходячи з обставин, що в кримінальному провадженні існують обставини щодо не проведених слідчих дій про одночасний допит. В оскаржуваній постанові слідчий жодним чином не спростувала обставин здійснення ОСОБА_8 тиску та погроз щодо скаржника та ОСОБА_5 через ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Також постанова не містить посилання на інші злочини вчинені зі сторони ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зокрема щодо наявності в їх діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 КК України, яка не охоплюється нормою ст.355 КК України. Крім того, дії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також інших осіб, що не встановлені під час досудового розслідування, свідчать про вчинення відносно скаржника та ОСОБА_5 погрози для їх життя та їх родині і знищення майна шляхом підпалу, щоб вони не зверталися до ОСОБА_8 з питанням виконання ним угод про повернення коштів, які він позичив. Тобто ОСОБА_8 таким чином вирішив не виконувати угоду про повернення скаржнику 250000 гривень.
Вважає, що зазначені ним обставини свідчать про необ`єктивність проведення досудового розслідування та передчасне прийняття рішення про закриття кримінального провадження, в зв`язку з чим звернувся до слідчого судді з даною скаргою.
Скаржник ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.
Старший слідчий СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, вважає її безпідставною, а оскаржувану постанову законною та такою, що винесена у відповідності до вимог КПК України. Зауважила, що в ході досудового розслідування проведено вичерпний перелік слідчих дій, під час яких не підтвердились твердження скаржника про висловлювання будь ким в його адресу погроз, а що стосується спільних допитів свідків, на яких наполягає скаржник, то це є правом слідчого, а не обов`язком, крім того відповідні особи відмовляються приймати участь у такій слідчій дії та слідча вважає, що в їх показаннях відсутні суперечності, а тому проведення такого спільного допиту є недоцільним.
Під час судового засідання були оглянуті матеріали кримінального провадження №0000175 від 03 березня 2021 року, які надані слідчим.
Слідчий суддя, заслухавши доводи скаржника, врахувавши позицію слідчого, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0000175 від 03 березня 2021 року, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Так, слідчим суддею встановлено, що в провадженні старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за №0000175 за фабулою: «03 березня 2021 року до відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшла ухвала слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року якою зобов`язано внести до ЄРДР відомості за зверненням ОСОБА_3 про те, що невідомі особи 31 грудня 2020 року близько 14 години в приміщенні кафе-бару «От заката до рассвета», розташованого по вул. Соборна в м. Сміла Черкаської області, примушував ОСОБА_3 до невиконання цивільно-правових зобов`язань на користь ОСОБА_12 , при цьому погрожували потерпілому вбивством та пошкодженням майна» - правова кваліфікація ч.2 ст.355 КК України.
Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення рішення дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
20 вересня 2021 року старший слідчий СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП в Черкаській області ОСОБА_4 , за результатами розгляду матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000175 від 03 березня 2021 року, винесено постанову про закриття кримінального провадження, якою вирішено кримінальне провадження №0000175 від 03 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, закрити, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Разом з тим, кримінальне провадження може бути закрите в зв`язку з встановленням відсутності у діянні складу кримінального правопорушення виключно в разі встановлення, що подія, з приводу якої проводиться досудове розслідування, мала місце, була результатом діянь певної особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок: а) відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної та суб`єктивної сторін); б) непричетності особи до кримінального правопорушення. Ця обставина виявляється: якщо достовірно встановлено, що правопорушення вчинене не даною особою, а іншою, і цю особу встановлено, та якщо встановлено, що правопорушення вчинене не цією особою, а іншою, проте невідомо ким саме.
Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим не наведено жодної обставини, яка свідчить про встановлення під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000175 від 03 березня 2020 року, що подія, про яку вказував скаржник у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення, мала місце, була результатом осіб, на яких вказав скаржник у вказаній заяві, та що такі особи непричетні до вчинення зазначеного скаржником кримінального правопорушення або відсутній хоча б один елемент складу правопорушення в діях таких осіб.
Таким чином, кримінальне провадження може бути закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, виключно в разі встановлення під час проведення досудового розслідування відсутності в діянні конкретної особи складу кримінального правопорушення, однак в оскаржуваній постанові не зазначено жодної особи, в діянні якої слідством не встановлено складу кримінального правопорушення.
При цьому, з оскаржуваної постанови вбачається, що слідство прийшло до висновку, що в даному кримінальному провадженні вбачаються цивільно-правові відносини.
Однак, такі висновку слідчого є безпідставним, оскільки жодним кодексом України, який регулює цивільно-правові відносини, не передбачена відповідальність за примушування до невиконання цивільно-правових зобов`язань на користь сторони певного договору, а тим паче за погрозу вбивством та пошкодженням майна.
При цьому, зазначені слідчим обставини є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, тобто в зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, а не за п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Під час судового розгляду даної скарги слідчим суддею встановлено, що слідчий при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №0000175 від 03 березня 2021 року, вищевказаних вимог чинного КПК України не дотримався.
Так, відповідно до п.2 ч.4 ст.110 КПК України, постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, слідчий обґрунтування своє рішення тим, що ОСОБА_3 не сплачував до фінансової установи податки та збори, не включив отримані доходи до податкової декларації, а також, що під час досудового розслідування кримінального провадження було отримано тимчасовий доступ до рахунку належного ОСОБА_3 , згідно якого вбачається, що на його рахунок надходили коштів від ОСОБА_8 , а саме за період часу з 09 квітня 2020 року по 25 вересня 2020 року було сплачено 314694 гривні, та з наданих ОСОБА_8 квитанцій встановлено, що останній перевів на рахунок ОСОБА_3 та інші рахунки належні членам сім`ї останнього кошти в сумі 505029 гривень.
Однак, вказана постанова не містить змісту обставин, які є підставами для її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, при цьому слідчим зазначає норми ЦК України щодо укладення договору та норми ПК України щодо необхідності сплати податків та зборів, однак не наводить жодних обставини, які встановлені в ході досудового розслідування, щодо наявності укладених договорів між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , їх дат, форми, умов, а також підстав для сплати ОСОБА_3 податків та зборів.
Крім того, з оскаржуваної постанови неможливо встановити підстави переказу ОСОБА_12 на рахунок ОСОБА_3 грошових коштів, при цьому висновки слідчого щодо переказу ОСОБА_8 коштів на рахунок ОСОБА_3 та інші рахунки належні членам сім`ї останнього кошти в сумі 505029 гривень, ґрунтуються виключно на квитанціях, які надані ОСОБА_8 та його показах, при цьому не наводить жодного обґрунтування та доказів, на підставі яких такі покази прийняті слідчим до уваги як достовірні.
Крім того, відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.3 ст.93 КПК України, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом, зокрема, ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Як вбачається з матеріалів скарги, скаржник неодноразово звертався до слідчого з клопотанням про проведення слідчих дій, зокрема, щодо його одночасного допиту зі свідками.
Вказані клопотання були частково задоволені та слідчим повідомлено скаржника про планування проведення одночасного допиту, тільки після попереднього узгодження дати та часу проведення даної слідчої дії зі слідчим.
Однак як стверджує скаржник, та це не спростовано слідчим, вказані слідчі дії під час проведення досудового розслідування кримінального провадження так і не були проведені.
Враховуючим вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000175 від 03 березня 2021 року проведене не в повному обсязі, без проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, в тому числі щодо слідчий дій, клопотання про проведення яких подане скаржником та задоволено слідчим, а прийняте слідчим оскаржуване рішення не ґрунтується на належних та допустимих доказах, які свідчать про законність його прийняття.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини у рішенні Бєлоусов проти України зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». (Алексахін проти України п.55)
Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Згідно п.4 ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 в частині скасування оскаржуваної постанови підлягає задоволенню.
При цьому, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 в іншій її частині, оскільки оскарження бездіяльності слідчого щодо не проведення слідчих дій та зобов`язання слідчого провести такі дії не передбачено ст.303 КПК України, при цьому скасування постанови є підставою для продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні, а відтак і проведення слідчих дій, які не були проведені до прийняття постанови про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.2, 8, 9, 84, 93, 214, 303, 304, 306, 307, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 20 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000175 від 03 березня 2021 року задовольнити частково.
Постанову старшого слідчого СВ відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 20 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000175, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України - скасувати.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений та проголошений о 15 годині 00 хвилин 18 листопада 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1