Справа № 211/867/21
Провадження № 1-кс/211/1001/21
У Х В А Л А
іменем України
Санкція злочину за ст. 307 ч. 2 КК України, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. З метою забезпечення виконання можливого вироку суду за вказаною статтею, якою передбачено обов"язкове додаткове покарання - конфіскацію майна, слідчий просить накласти арешт на належне ОСОБА_5 нерухоме майно: належні йому домоволодіння та земельну ділянку.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_10 звернулися до суду із заявою про розгляд клопотання за відсутності.
Дослідивши надані суду матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до вимог частини другої статті 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Положеннями частини десятої сттаті 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Санкція частини другої статті 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходяться:
- будинок АДРЕСА_1 ;
- будинок АДРЕСА_2 ;
Враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, суд вважає можливим клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене в клопотанні нерухоме майно.
Керуючись ст. ст. 108, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
клопотання слідчого задовольнити.
Накласти арешт на майно, належне на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), а саме на:
шляхом заборони будь-кому розпоряджатись будь-яким чином та використовувати його до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1