Справа № 317/211/22
Провадження № 1-в/317/33/2022
У Х В А Л А

31 січня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , (відеоконференцзв`язок)

представника адміністрації установи ОСОБА_5 , (відеоконференцзв`язок)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за поданням начальника Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, одруженого, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

06.08.2018 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі,

31.08.2020 Волноваським районним судом Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі; згідно із ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2018 року до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло поданням начальника Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Подання вмотивоване тим, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10.04.2019. Під час тримання в УВП-3 міста Кривий Ріг допустив 4 порушення режиму тримання, заохочень не мав. З 03.12.2019 перебував у слідчому ізоляторі міста Маріуполя, мав одне стягнення правами начальника установи, заохочень не мав.

В ДУ «БВК (№ 99)» відбуває покарання з 26.10.2020 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки отримав 6 заохочень правами начальника установи.

На виробництві установи не працевлаштований, але на добровільній безоплатній основі працює днювальним штабу установи. До виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно. За вироком суду має цивільний позов на суму 19 000 грн, але в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційно-виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає.

Початок строку 10.04.2019, кінець строку 10.05.2023.

У судовому засіданні представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» підтримав подання та просив його задовольнити, звільнивши засудженого умовно-достроково, зауважив, що стягнення під час відбування покарання у ДУ «БВК (№99)» у засудженого відсутні.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав подання та просив його задовольнити. Зазначає, що, провину у вчиненому злочині визнає у повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому, накладені стягнення погашені на час подання відповідної заяви, наразі працює на безоплатній основі, порушень режиму тримання не допускає, має двох малолітніх дітей та дружину, які потребують його допомоги.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого, оскільки засуджений має 5 стягнень, що свідчить про нестабільність його поведінки, офіційно не працює в ДУ «БВК (№99)», відсутні дані щодо участі засудженого у програмах диференційованого виховного впливу, а отже достатні підстави для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення відсутні.

Суд, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого, прокурора, дослідивши зміст подання, особову справу засудженого, встановив наступне.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 81 КК України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:

- засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);

- засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 31 серпня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та попереднього покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2018 року ,остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно із протоколом затримання особи ОСОБА_4 було затримано 10.04.2019.

Отже, з урахуванням положень ст. 12, 24 КК України, станом на момент розгляду подання засуджений ОСОБА_4 відбув необхідний строк покарання, передбачений ч. 3 ст. 81 КК України, а саме не менше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення станом на 06.01.2021 засуджений ОСОБА_4 має 6 заохочень правами начальника установи, з яких 5 - за виконання покладених обов`язків та 1 з нагоди 30-чя Незалежності України, та 5 стягнень, погашених у встановленому законом порядку, останнє із яких було накладене 03.01.2020.

Під час вирішення судом можливості застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення, судом враховується наявність стягнень у засудженого, проте також взято до уваги активна форма поведінки засудженого позитивної спрямованості за останні 2 роки, що підтверджено характеристикою установи виконання покарань, поясненнями представника адміністрації колонії у судовому засіданні, який виключно позитивно характеризував засудженого, наявністю заохочень правами начальника установи, що свідчить про сумлінність поведінки засудженого.

Також судом враховується характеристика начальника відділення СПС ДУ «БВК (№99)» від 06.01.2022, погоджена із заступником начальника колонії із соціально-виховної та психологічної роботи та затверджена начальником ДУ «БВК (№99)» 13.01.2022 відносно засудженого ОСОБА_4 з висновком про те, що він довів своє виправлення.

Матеріалами особової справи підтверджено, що ОСОБА_6 під час відбування покарання у Криворізькій установі виконання покарань №3 був працевлаштований на посаді підсобного робітника у період з 02.07.2019 по 31.10.2019, залучався до робіт з благоустрою території Криворізької УВП (№3).

Під час відбування покарання в ДУ «БВК (№99)» ОСОБА_6 на добровільних засадах виконує функції днювального приміщень штабу, виконує роботи із благоустрою території колонії, що підтверджено у судовому засіданні поясненнями начальника відділення СПС, та поясненнями самого засудженого, який детально доповів про виконувані ним роботи.

В матеріалах особової справи засудженого міститься інформація про участь ОСОБА_6 у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» в ДУ «Криворізька УВП(№3)», у програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», «Духовне відродження» та у роботі самодіяльної організації засуджених «Рада колективу засуджених» у ДУ «БВК (№99)».

Крім того, суд під час розгляду подання бере до уваги, що ОСОБА_6 підтримує тісний зв`язок із дружиною, що підтверджується матеріалами особової справи засудженого, має двох малолітніх дітей, що свідчить про наявність стійких соціальних зав`язків у засудженого.

Відповідно до ч.1 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

При цьому, виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, зважаючи на особу засудженого, зміст наданих відповідей на запитання суду та прокурора, ставлення засудженого до вчинених злочинів, праці, яка здійснювалася ним на добровільній основі протягом відбуття покарання, участь засудженого у програмах диференційованого виховного впливу, додержання ним вимог режиму, наявність заохочень правами начальника установи, той факт, що засуджений позитивно характеризується за місцем відбування покарання, відбуття засудженим на момент розгляду клопотання понад двох третин фактичного строку покарання, враховуючи положення ст. 81 КК України, суд дійшов висновку про можливість задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 на не відбуту частину строку.

На підставі ст. 12, 24, 81 КК України, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання умовно-достроково на весь залишений строк.

Зарахувати в строк відбутого покарання час знаходження в місцях позбавлення волі до моменту фактичного звільнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання ухвали зупиняється.

Повний текст ухвали проголошено 04.02.2022 о 08 год. 30 хв..

Суддя ОСОБА_1