ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/13/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополіматеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000312 від 08 грудня 2021 року, за апеляційною скаргою заступника начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 грудня 2021 року,
в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного у виді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Лашківці, Теребовлянського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого

запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заборонено підозрюваному ОСОБА_7 цілодобово залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;
- утриматись від спілкування із свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні;
- здати органу досудового розслідування на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд за кордон України.
Встановлено строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 09 лютого 2022 року.

Як слідує з матеріалів провадження, групою слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000312 від 08 грудня 2021 року року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 08 грудня 2021 року близько 16 год. 30 хв. водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Швеції) та рухаючись в межах 312 автодороги «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» у напрямку від м. Кременець Тернопільської області до м. Тернопіль Тернопільської області, не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі ПДР України), які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Рухаючись у вказаному напрямку, прямою ділянкою автодороги водій ОСОБА_7 , змінив напрямок свого руху ліворуч, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітка 1.1 ПДР України, яку забороняється перетинати та в подальшому виїхав на зустрічну смугу для руху, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху чим грубо порушив вимоги пункту 10.1 ПДР України, де зіткнувся із автомобілем »MERCEDES BENZ 313», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 .
Унаслідок зіткнення транспортних засобів водій автомобіля «MERCEDES BENZ 313», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 та пасажир автомобіля «MERCEDES BENZ 313», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_3 отримали тілесні ушкодження від яких померли у лікувальному закладі.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.1 (а), 2.3. (б, д); 10.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_13 ..
08 грудня 2021 року відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312 та правовою кваліфікацією ч.3 ст.286 КК України.
09 грудня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ним ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 15 грудня 2021 року відносно ОСОБА_7 є незаконною та підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що не відповідає вимогам ст.177 КПК України.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, без альтернативного покарання і тому усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду.
Також, звертає увагу, що дорожньо-транспортна пригода за участі підозрюваного ОСОБА_7 набула значного суспільного резонансу і тому перебування особи під домашнім арештом може спровокувати негативні наслідки у суспільстві.
На думку апелянта, вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу підорюваному ОСОБА_7 .
Вважає, що обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України і будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить належної поведінки і виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 15 грудня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обрано підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу і, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою обрати підзрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, оскільки вважають рішення місцевого суду законним та обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Як слідує зі змісту судового рішення, що оскаржується прокурором, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходив з того, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Колегія суддів вважає, що, розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в матеріалах клопотання відносно ОСОБА_7 наявні докази того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, яке класифікується як тяжке.
Про це свідчать докази зібрані органом двопудового розслідування та досліджені під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчим суддею, сукупність яких об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином і хоча й не є достатніми, щоб забезпечити засудження, але виправдовують подальше розслідування у даному кримінальному провадженні.
Також, слідчим суддею зроблено детальний аналіз ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотання та прокурор у судовому засіданні, виходячи з якого обґрунтовано мотивував своє рішення, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що виправдовує застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.
При цьому, слідчий суддя не погодився з доводами, викладеними у клопотанні слідчого про існування таких ризиків, як можливість вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки доказів щодо наявності підстав вважати підозрюваного схильним до умисної протиправної діяльності та вчинення нових злочинів стороною обвинувачення не представлено.
Мотиви, наведенні слідчим суддею на обґрунтування своїх висновків щодо оцінки ризиків зазначених слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу є належним чином аргументовані і сумніві у колегії суддів не викликають.
Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , слідчим суддею враховано також особу підозрюваного та його процесуальну поведінку, який раніше не судимий; визнає вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і розкаюється; сприяє у проведенні досудового розслідування; з моменту повідомлення про підозру не вчиняв жодних спроб переховування від органу досудового розслідування чи суду.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що в матеріалах клопотання відсутні достатні докази того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та встановлених у судовому засіданні і ця обставина, передбачена п.3 ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не доведена.
В такому випадку, суд, відповідно до вимог ч.2 ст.194 КПК України, зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Водночас, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, що має місце в даному випадку, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що слідчий суддя, розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 правильно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України ухвалив рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 грудня 2021 року відносно ОСОБА_7 законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання прокурор, не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника начальника відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 грудня 2021 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді