Справа 367/ 3997/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4583/2021 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 листопада 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 01 січня 2022 року включно.

Дане рішення мотивовано тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були наявні при застосуванні запобіжного заходу не зменшились, а також враховуючи правову кваліфікацію діяння постановленого у вину ОСОБА_6 , міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, наявні підстави для продовження строку тримання під вартою останнього з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що передача клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 до іншого судді в порядку п. 20-5 перехідних положень КПК України є безпідставним, оскільки застосування даної норми закону, на переконання апелянта, є можливим виключно у випадку продовження запобіжного заходу під час досудового розслідування слідчими суддями. Також, захисник звернув увагу на те, що місцевим судом не було розглянуто можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою з огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час відсутні. Також апелянт зауважив, що до клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 не було долучено додатків, якими сторона обвинувачення обґрунтовувала свою позицію, що об`єктивно позбавило суд першої інстанції можливості встановити обґрунтованість обвинувачення та указаних вище ризиків. За наведених вище обставин просив скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник та прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за участі всіх учасників апеляційна скарга не містить, що відповідно до положень ч.4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисникадо задоволення не підлягає з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішено на стадії судового розгляду. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

У ході судового розгляду, суд першої інстанції визнав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та не припинили свого існування на момент вирішення питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою належним чином мотивувавши своє рішення.

Посилання захисника на наявність міцних соціальних зв`язків, у зв`язку із чим є можливим застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, на думку колегії суддів, є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наявність дитини та постійного місця проживання не може саме по собі свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які зможуть усунути існуючі ризики з урахуванням обставин вчинення злочинів, що поставлені у вину обвинуваченому ОСОБА_6 , їх характер та ступінь тяжкості.На думку колегії суддів запобіжний захід у виді домашнього арешту не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити ризик переховування його від суду у зв`язку із його недостатнім стримуючим впливом.

Доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в частині необхідності продовження тримання ОСОБА_6 під вартою апеляційна скарга захисника не містить.

Доводи захисника про те, що місцевий суд не мав повноважень під час підготовчого судового засідання продовжувати дію раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого, є безпідставними, оскільки за змістом ст. 315 КПК України суд наділений повноваженнями, у тому числі, під час підготовчого судового засідання вирішувати питання щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу.

Посилання захисника на ту обставину, що ухвала була постановлена незаконним складом суду, оскільки передача клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 до іншого судді в порядку п. 20-5 перехідних положень КПК України є можливим виключно у випадку продовження запобіжного заходу під час досудового розслідування слідчими суддями не грунтуються на вимогах КПК України, оскільки відповідно до положень абз. 5 п.20-5 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, якими регулюється, у тому числі і розгляд окремих питань під час судового провадження, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Враховуючи викладене, ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 03 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 03 листопада 2021 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4