УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2022 Справа №607/3501/22

Номер провадження: 1-кс/607/1196/2022
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання у кримінальному провадженні №0000236 від 09 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, має на утриманні 2 малолітніх дітей, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , без статусу депутата, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 та ч. 2 ст. 355 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0000236 від 09 вересня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 та ч. 2 ст. 355 Кримінального кодексу України (далі КК України), про зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 із тримання під вартою на особисте зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22 січня 2022 року клопотання слідчого задоволено, продовжено ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів. Основними ризиками, якими мотивував слідчий суддя необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту було те, що ОСОБА_4 може впливати на свідків, підозрюваних та потерпілого, знищити речові докази, не має постійного місця проживання в м. Тернополі, що свідчить про слабкі соціальні зв`язки, може переховуватися від органів слідства та суду. Захисник стверджує, що підозрюваний з метою всемірного сприяння в розслідуванні з`являвся вчасно на виклики до слідчого судді та в апеляційну інстанцію, поводився добросовісно, сприяв апеляційній інстанції в прийнятті законного рішення; під час знаходження в СІЗО сприяв органам розслідування в здійсненні їхніх повноважень, спільно із захистом подавав клопотання про проведення слідчих дій з метою встановлення істини. В СІЗО та у всіх місцях, де його утримували виключно позитивно характеризується; жодного разу не спілкувався зі свідками по даному провадженню, навіть будучи звільненим зпід варти, а також із тими, які не зазначені в ухвалі слідчого судді; не чинив перешкод органам слідства у збиранні доказів, будучи звільненим зпід варти, а навпаки видав всі речі і докази, які органи слідства бажали; протягом всього досудового розслідування утримався від спілкування з потерпілим. Тобто, ОСОБА_4 , як будучи під запобіжним заходом у вигляді застави, так і знаходячись в СІЗО, не порушив жодного обмеження встановленого судом, а навпаки всемірно сприяв органам досудового розслідування та слідчому судді, а також заступнику прокурора Тернопільської області, всім прокурорам, процесуальним керівникам, всій слідчій групі у встановлені істини. Жодних зауважень з приводу його належної процесуальної поведінки ні від кого немає. Будучи на запобіжному заході у вигляді застави, ОСОБА_4 мав реальну можливість уникнути від органів слідства, виїхати за межі України, однак як процесуально відповідальна особа цього не зробив. Захисник вказує, що слідчому судді про дані факти не було відомо. Тобто, після постановлення ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду змінилися повністю обставини, що характеризують ОСОБА_4 , зникли наведені ризики, проведені всі можливі і неможливі слідчі дії, а тому є всі підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 на особисте зобов`язання.

Окрім того, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України ОСОБА_4 було подано заяву на ім`я воєнкома Тернопільської області з проханням зарахувати його до лав територіальної оборони, він позитивно характеризується із СІЗО, активно допомагає ЗСУ.

З огляду на викладене, захисник просив змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив задоволити з підстав, у ньому наведених. Додатково повідомив, що ОСОБА_4 бажає скористатися своїм правом захистити Україну, про що свідчить його заява, а таке може бути реалізоване шляхом зміни запобіжного заходу. Вважає, що будьякі ризики вже не існують.

Підозрюваний ОСОБА_4 клопотання свого захисника підтримав в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , оскільки воно є передчасним, покликався на обґрунтованість підозри та існування ризиків, які не зменшилися.

Заслухавши думку учасників судового розгляду слідчий суддя вважає, що при вирішенні даного клопотання слід виходити з наступного.

Частиною 1 ст. 201 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) передбачено право підозрюваного до якого застосовано запобіжний захід або його захисника звернутися до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Підставою для зміни запобіжного заходу є зокрема наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, зміна обставин підозри, зменшення встановлених ризиків.

Клопотання розглядається слідчим суддею згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 201 КПК України).

Отже, при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу слідчий суддя має надати оцінку: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; існуванню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, з урахуванням нових обставин, які не були предметом оцінки під час застосування запобіжного заходу чи його продовженні.

Щодо обґрунтованості підозри, то на думку слідчого судді, вказана підозра є обґрунтованою, обставини, які викладені в ухвалі слідчого судді від 22 січня 2022 року у справі № 607/892/22 не змінилися.

Щодо існування ризиків.

Слідчим суддею при вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 встановлено, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначені ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відтак, оцінюючи доводи захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 щодо відсутності наведених ризиків у кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначає про таке.

Згідно з ч. ч. 1. 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оцінивши доводи сторони захисту, викладені в клопотанні про зміну запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку, що адвокатом ОСОБА_5 не наведено нових обставин із належними доказами, що б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на день розгляду цього клопотання втратили свою актуальність.

Зокрема, ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду, який обумовлений тим, що підозрюваному, у випадку визнання його винуватим згідно підозри, загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також даними щодо особи підозрюваного, зокрема того, що він до затримання не був працевлаштований, не одружений, що в сукупності свідчить про те, що зв`язок підозрюваного із місцем його проживання не є настільки міцним, щоб не мати змоги покинути останнє. Вказаний ризик не може бути знівельованим тією обставиною, що підозрюваний з`являється на виклики до слідчого судді та в апеляційну інстанцію, оскільки забезпечення його явки у судові засідання здійснюється працівниками Чортківської установи виконання покарань УДПСУ в Тернопільській області № 26 та роти конвойної служби окремого підрозділу ГУНП в Тернопільській області за вимогою слідчого або головуючого судді;

незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, який обумовлений тим, що показання цих осіб мають значення лише ті, які надані безпосередньої суду, або слідчому судді згідно із ст. 225 КПК України, а отже до цього моменту можуть бути змінені під протиправним впливом підозрюваного. При цьому слідчий суддя бере до уваги, як велику вагу показань потерпілого і свідків у даній категорії справ, так і обставини злочину, щодо якого ОСОБА_4 оголошено підозру, зокрема те, що участь у ньому брало декілька осіб, вони знають, де проживають потерпілі, та ще, будучи на свободі, погрожували їм. Можливий вплив на інших підозрюваних підтверджується тим, що вони є знайомими, та вчиняли діяння, щодо яких їм оголошено підозру, за попередньою змовою. Тобто існує велика імовірність того, що перебуваючи на волі, вони можуть випрацювати спільну позицію, яка була б вигідної для них, а не відображала реальні обставини справи;

вчинити інше кримінальне правопорушення, який випливає із відомостей про особу ОСОБА_4 , котрий до затримання не працював, адже доказів про зворотне не надано, а отже засобів для існування не мав, що може спонукати його до вчинення інших злочинів для того, аби забезпечити себе матеріально.

Слідчий суддя вважає, що всі ці ризики не зменшилися та продовжують існувати. Крім того, наведеним ризикам дана оцінка в ухвалі слідчого судді від 22 січня 2022 року у справі № 607/892/22.

Інші обставини, на які посилається адвокат ОСОБА_5 , а це сприяння підозрюваного ОСОБА_4 органам розслідування в здійсненні своїх повноважень, позитивна характеристика підозрюваного в СІЗО; утримання від спілкування із свідками та потерпілим; не чинення перешкод органам досудового розслідування не здатні нівелювати встановлених ризиків та не дають можливості стверджувати, що його належну процесуальну поведінку здатен забезпечити запобіжний захід, відмінний від тримання під вартою.

Із ухвали від 22 січня 2022 року у справі № 607/892/22 вбачається, що слідчий суддя встановив та врахував відомості, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 і з того часу такі відомості не змінювалися.

Дотримання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та відсутність з його боку будьяких порушень чи створення перешкод свідчать лише про належне виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України та дієвість застосованого щодо нього запобіжного заходу.

Застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є таким, що достатньою мірою гарантує виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та забезпечує його належну поведінку у кримінальному провадженні.

Таким чином, оскільки у клопотанні фактично не наведено нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу та не доведено, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , то у такому разі, у задоволенні клопотання належить відмовити.

Щодо посилання адвоката ОСОБА_5 на нову обставину введення воєнного стану в Україні, то слідчий суддя роз`яснює наступне.

Так, у відповідності до пунктів 6, 10, 24 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, в тому числі: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів; встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, заборону або обмеження на вибір місця перебування чи місця проживання осіб на території, на якій діє воєнний стан; здійснювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, обов`язкову евакуацію затриманих осіб, що перебувають в ізоляторах тимчасового тримання; підозрюваних, обвинувачених осіб, щодо яких застосовано запобіжний захід тримання під вартою, що перебувають в слідчих ізоляторах; етапування засуджених осіб, які відбувають такі покарання, як арешт, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічне ув`язнення, з установ виконання покарань, розташованих у місцевостях, наближених до районів, де ведуться бойові дії, до відповідних установ, які розташовані в безпечній місцевості.

За змістом п. 3 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що застосований до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід в умовах воєнного стану є співрозмірним із повідомленою підозрою та ризиками, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: с. Першотравневе Комінтернівського району Одеської області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де має тісні соціальні зв`язки, а тому його бажання бути зарахованим до територіальної оборони в Тернопільській області свідчить про формальний підхід сторони захисту до обґрунтованості клопотання про зміну запобіжного заходу. Бажання ОСОБА_4 захищати суверенітет, незалежність і цілісність держави, як про це зазначає підозрюваний у своїй заяві, на думку слідчого судді можливе, однак через процедуру взяття на військовий облік військовозобов`язаних, який здійснюється з урахуванням встановлених в Україні правил реєстрації місця проживання фізичних осіб. Щодо зарахування ОСОБА_4 коштів в розмірі 5 000, 00 грн для потреб Збройних Сил України, то ці обставини є беззаперечними, позитивно характеризують підозрюваного, однак не є такими, які слугують підставою для зміни запобіжного заходу.

У зв`язку з викладеним, зважаючи, що стороною захисту не наведено даних щодо зміни обставин підозри, зменшення передбачених ст. 177 КПК України ризиків, враховуючи тяжкість та характер інкримінованих кримінальних правопорушень, вважаю, що більш м`який запобіжний захід, а в даному випадку особисте зобов`язання, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , а тому відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст.176178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 201, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання у кримінальному провадженні №0000236 від 09 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 09 березня 2022 року о 12 год. 45 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1