ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/441/22 Справа № 205/2088/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні №0000580 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.11.2007 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком в один рік;
- 02.07.2008 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 14.11.2012 року з Бердянської виправної колонії Запорізької області № 77, умовно-достроково, невідбутий строк покарання 10 місяців 5 днів;
- 04.10.2017 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком в три роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

в режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2021 року, з урахуванням ухвали від 19 жовтня 2021 року про виправлення описки, ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, призначено покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04.10.2017 року у вигляді одного місяця позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_10 до відбуття покарання у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_10 визнаний винним у тому, що у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, обіг яких заборонено та обмежено, а саме, «метадону» та «канабісу», з метою збуту у великих розмірах.

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел у невстановленому під час досудового розслідування місці та час ОСОБА_6 незаконно придбав наркотичні засоби, обіг яких заборонено та обмежено, а саме, «метадон» та «канабіс», після чого почав зберігати при собі зазначені наркотичні засоби з метою збуту у великих розмірах.

14.03.2018 року біля 01:00 години, ОСОБА_6 , знаходячись поблизу паркану ДВК № 89, в районі будинку № 34, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул. Правобережна, був зупинений співробітниками поліції, які на підставі ст. 34 Закону України про Національну поліцію здійснили його поверхневу перевірку. В подальшому, в період часу з 02:00 год. до 02:50 год., 14.03.2018 року за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 в присутності двох понятих добровільно видав співробітникам поліції з полімерного пакету, котрий тримав в правій руці, згорток з-під дріжджів, всередині якого знаходився полімерний пакет з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, також з правої кишені кофти, одягненої на ньому, видав паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження і зеленого кольору та згорток з-під пачки дріжджів, в якому знаходились: поліетиленовий згорток з кристалічною речовиною; паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження: сліп пакет з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору; крім цього, з лівої кишені кофти, надягнутої на ньому, видав згорток з пачки дріжджів, в якому знаходились 25 поліетиленових згортків з кристалічною речовиною; крім цього, з лівої кишені штанів, надягнутих на ньому, видав поліетиленовий згорток з кристалічною речовиною. Подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, масою 140,495 гр, є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 124,619 гр. Подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору масами 2,180 г., 44,441 г., 0,738 г., 2,995 г. є канабісом, який відносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 1,955 г., 39,686 г., 0,684 г., 2,725 г. Кристалічні речовини білого кольору масами 0,1900 г., 0,1427 г., 0,1847 г., 0,1757 г., 0,1621 г., 0,1930 г., 0,2082 г., 0,1885 г., 0,2070 г., 0,1770 г., 0,1526 г., 0, 2038 г., 0,1968 г., 0,1857 г., 0,2078 г., 0,1615 г., 0,1913 г., 0,1705 г., 0,1352 г., 0, 2040г., 0,1451 г., 0,1632 г., 0,1671 г., 0,1344 г., 0,2498 г., 0,2351 г., 0,1887 г. - містять наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон. Маса метадону становить відповідно 0,1326 г., 0,1014 г., 0,1315 г., 0,1259 г., 0,1137 г., 0,1381 г., 0,1436 г., 0,1324 г., 0,1417 г., 0,1154 г., 0,1086 г, 0,1407 г., 0,1383 г., 0,1284 г., 0,1424 г., 0,1085 г., 0,1305 г., 0,1179 г., 0,0904 г., 0,1399 г., 0,0962 г., 0,1057 г., 0,1118 г., 0,0930 г., 0,1745 г., 0,1572 г., 0,1292 г.

В апеляції:

- прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що не оспорюючи фактичні обставини та доведеність вини обвинуваченого, кваліфікацію його дій, вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є необґрунтовано м`яким та недостатнім для його виправлення.

Вказує, що судом неповною мірою враховано особу обвинуваченого, зокрема, того, що він на шлях виправлення не став та в період іспитового строку умисно вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, вину не визнає, не розкаюється у вчиненні злочину.

- захисник просить вирок скасувати, а кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити. Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Зазначає, що в основу вироку покладені свідчення працівників поліції та працівників колонії № 89, які є зацікавленими особами, та їх покази не можуть бути допустимими доказами у справі.

Вказує, що суд у вироку послався як на доказ на протокол огляду місця події від 14.03.2018 року, в якому зазначено про добровільність видачі ОСОБА_6 поліетиленових згортків з кристалічною речовиною. Обвинувачений в порядку ст. 208 КПК України відразу на місці події не затримувався. Вищевказані речовини добровільно не видавав, а працівниками поліції був проведений не огляд місця події, а фактично його обшук без дозволу суду.

Заслухавши захисника та обвинуваченого, які кожен окремо та разом підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора, та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 є безпідставними і необґрунтованими з огляду на таке.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Так, за показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , наданих ними у суді першої інстанції, які кожен окремо підтвердили, що за декілька днів до цієї події ними була отримана оперативна інформація про перекид наркотичних засобів до колонії № 89.

Дані свідки також підтвердили про наявність у ОСОБА_6 заборонених речей, а саме наркотичних засобів, які він добровільно видав в присутності понятих, та які були запаковані у спеціальні сліп.пакети, та опечатані.

За показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які будучи працівниками ДУ ВК колонія № 89, кожен окремо пояснили, що у березні 2018 року була отримана оперативна інформація про перекид наркотичних засобів до колонії №89, зокрема свідок ОСОБА_16 бачив саме обвинуваченого, у якого в правій руці був пакет. ОСОБА_6 сам зізнався, що мав на меті перекид наркотичних засобів до колонії. Свідки також підтвердили, що в присутності понятих обвинувачений дістав з пакету та карманів кофти та штанів згортки канабісу та метадону, які видав добровільно.

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_17 , підтвердив, що був понятим при проведенні слідчих дій щодо обвинуваченого разом з іншим чоловіком, при цьому ніякого примусу та тиску до ОСОБА_6 не застосовувалось, а навпаки він співпрацював з оперуповноваженими, опір не чинив. Свідок вказував, що на запитання поліцейського, що в пакеті, ОСОБА_6 відповів, що там марихуана. Обвинувачений добровільно показав і видав пакет, розклав та пояснив, що він мав намір перекинути все до колонії № 89, з карману обвинувачений ОСОБА_6 діставав замотані скотчем шарики, пакет з дріжджами, в яких були капсули з рідиною. Свідок підтвердив, що працівники поліції все видане добровільно обвинуваченим опечатали, склали в спеціальні пакети, на яких розписався він та другий понятий.

Доводи адвоката про недопустимість показань свідків як доказів у цьому провадженні через те, що вони є працівниками поліції та працівниками колонії №89, що свідчить про їх зацікавленість, є неспроможними і безпідставними.

Дані доводи сторони захисту також були ретельно дослідженні судом першої інстанції, який не знайшов підстав для визнання показань свідків недопустимими доказами, з чим погоджується й апеляційний суд, оскільки ці свідки були безпосередньо допитані у судовому засіданні відповідно до вимог ст. 352 КПК України та будучи під присягою та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, кожен окремо, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України.

Дані покази цих свідків узгоджуються між собою а також з показами інших свідків та дослідженими судом першої інстанції доказами в їх сукупності і взаємозв`язку. Підстав вважати їх неправдивими чи наданими як заінтересованими особами не вбачається.

Оцінюючи показання вищевказаних свідків, місцевий суд вмотивовано поклав їх в основу обвинувального вироку, визнаючи їх логічними, послідовними та об`єктивними та такими які узгоджуються і відповідають іншим доказам в їх сукупності і достатності, та безпосередньо дослідженими судом, зокрема: протоколом огляду місця події від 14.03.2018 року та фототаблиці до нього, згідно якого в присутності понятих, за участю ОСОБА_6 оглянуто ділянку місцевості, розташованої біля паркану колонії № 89, біля АДРЕСА_2 , де на відстані п`ять метрів від паркану стояв ОСОБА_6 , одягнутий в чорну куртку з капюшоном. На запитання до ОСОБА_6 «чи має він при собі заборонені з обігу речовини?», ОСОБА_6 повідомив, що має при собі наркотичні засоби в кількості п`ять пакетиків, загорнутих в пакети з дріжджами «львівські дріжджі». Після чого, видав три згортки з упаковки дріжджів з поліетиленового пакету білого кольору, в удвох яких знаходився поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору. Крім того, ОСОБА_6 видав з правої кишені кофти, одягненої на ньому, паперовий згорток з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, обмотаний скотчем та згорток з пачки дріжджів, в якому знаходився прозорий паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження. З лівої кишені кофти, одягнутої на ньому, видав згорток з-під дріжджів, в якому знаходилось двадцять п`ять поліетиленових згортків з кристалічною речовиною «метадон», з лівої кишені штанів видав поліетиленовий згорток з кристалічною речовиною. Виявлене під час огляду вилучено та опечатано, поміщено в спец. Пакети: № 1 (0004972), № 2 (0162031), № 3 (1355994).

За дослідженими у суді першої інстанції висновками, а саме: за висновком експерта № 1/8.6/1243 від 14.03.2018 року та ілюстрованою таблицею до нього, відповідно до якого надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, масою 140,495 г. відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору масою 140,495 г. є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 124,619 г.;

За висновком експерта № 1/8.6/1353 від 27.03.2018 року та ілюстрованою таблицею до нього, відповідно до якого надані на експертизу 19.03.2018 року подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору масами 2,180 г., 44,441 г., 0,738 г., 2,995 г. відносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Кристалічні речовини білого кольору масами 0,1900 г., 0,1427 г., 0,1847 г., 0,1757 г., 0,1621 г., 0,1930 г., 0,2082 г., 0,1885 г., 0,2070 г., 0,1770 г., 0,1526 г., 0, 2038 г., 0,1968 г., 0,1857 г., 0,2078 г., 0,1615 г., 0,1913 г., 0,1705 г., 0,1352 г., 0, 2040 г., 0,1451 г., 0,1632 г., 0,1671 г., 0,1344 г., 0,2498 г., 0,2351 г., 0,1887 г. - містять наркотичний засіб обіг якого обмежено. Подрібнені речовини рослинного походження зеленого кольору масами 2,180 г., 44,441 г., 0,738 г., 2,995 г. є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 1,955 г, 39,686 г., 0,684 г., 2,725 г.. Кристалічні речовини білого кольору масами 0,1900 г., 0,1427 г., 0,1847 г., 0,1757 г., 0,1621 г., 0,1930 г., 0,2082 г., 0,1885 г., 0,2070 г., 0,1770 г., 0,1526 г., 0, 2038 г., 0,1968 г., 0,1857 г., 0,2078 г., 0,1615 г., 0,1913 г., 0,1705 г., 0,1352 г., 0, 2040 г., 0,1451 г., 0,1632 г., 0,1671 г., 0,1344 г., 0,2498 г., 0,2351 г., 0,1887 г. - містять наркотичний засіб обіг якого обмежено - метадон. Маса метадону становить відповідно 0,1326 г., 0,1014 г., 0,1315 г., 0,1259 г., 0,1137 г., 0,1381 г., 0,1436 г., 0,1324 г., 0,1417 г., 0,1154 г., 0,1086 г, 0,1407 г., 0,1383 г., 0,1284 г., 0,1424 г., 0,1085 г., 0,1305 г., 0,1179 г., 0,0904 г., 0,1399 г., 0,0962 г., 0,1057 г., 0,1118 г., 0,0930 г., 0,1745 г., 0,1572 г., 0,1292 г.;

Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, колегія суддів не знаходить, адже суд першої інстанції згідно з положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Посилання захисника на те, що слідчі дії, відображені в протоколі огляду місця події від 14.03.2018 року, не підтверджені свідком ОСОБА_18 , який був другим понятим та не був допитаний в судовому засіданні, не є достатньо переконливими і суттєвими обставинами, які б давали підстави для визнання цього протоколу недопустимим доказом, оскільки судом першої інстанції безпосередньо був допитаний понятий ОСОБА_17 , який підтвердив присутність 14.03.2018 року іншого понятого чоловічої статі.

Судом першої інстанції були вжиті всі заходи для виклику та допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , для з`ясування його місця реєстрації було спрямовано запит до адресної довідкової служби, у зв`язку з чим сторони кримінального провадження не заперечували закінчити дослідження доказів без вказаного свідка. А тому, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що відсутність допиту в судовому засіданні понятого ОСОБА_18 не є суттєвим з огляду на досліджені докази під час судового розгляду в їх сукупності і достатності, з чим погоджується колегія суддів, оскільки у даному випадку ця обставина не свідчить про неповноту судового розгляду.

Таким чином, за наведеного, ствердження захисника про недобровільність видачі ОСОБА_6 заборонених до обігу речовин, та про фактичне проведення обшуку обвинуваченого без дозволу суду спростовується як показами свідків так і дослідженими судом першої інстанції доказами.

Колегія суддів зважає на те, що наведені вище свідки чітко вказували на добровільність видачі обвинуваченим заборонених до обігу речовин. Згідно з протоколом огляду місця події від 14.03.2018 року ОСОБА_6 не був затриманий, а був зупинений, і самостійно добровільно повідомив, що має заборонені предмети та добровільно видавав наявні у нього наркотичні засоби повідомивши що мав намір перебросити їх через паркан на територію колонії, що підтверджується також фототаблицею до вказаного протоколу, згідно якої вбачається, що ОСОБА_6 перебуває без кайданок та має в руках пакет. Окрім того даний протокол підписаний обвинуваченим ОСОБА_6 без зауважень, що ним не заперечується.

Отже протокол огляду місця події від 14.03.2018 року складений у відповідності до вимог ст. 237 КПК України, є належним і допустимим доказом.
Обставини викладені в цьому протоколі огляду місця події підтвердженні показами свідка ОСОБА_17 , який був понятим і іншими свідками, які були присутні при даній події. Суттєвих суперечностей між їх показами не має, і підстав вважати їх неправдивими також не має, що спростовує ствердження захисника в апеляції про порушення права обвинуваченого на захист так як проводився обшук, а не огляд.
Після проведення огляду негайно відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань того ж дня 14.03.2018 року, що відповідає і узгоджується з вимогами ч.3 ст. 214 КПК України, згідно якої, у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).
Щодо посилання захисника на порушення правил затримання обвинуваченого ОСОБА_6 , то останній затриманий у відповідності положень ст. 208 КК України після проведення огляду місця події і протокол його затримання складений 14.03.2018 року в присутності його захисника адвоката ОСОБА_19 без скарг, зауважень та клопотань з боку сторони захисту.
Окрім того, колегія суддів, у даному випадку зважає на те, що при проведенні слідчої дії, а саме огляду місця події, обвинувачений не був джерелом особистісної інформації у розумінні кримінального процесуального доказування з огляду на мету її проведення.
Відповідно до частини 1 статті 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме відомості (фактичні дані), які отримані саме завдяки такому порушенню. Тобто закон вимагає встановити прямий причинний зв`язок між порушенням прав людини і отриманими доказами.
За позицією Верховного Суду, наведеною в його постанові від 15 червня 2021 року (справа №204/6541/16-к, провадження №51-2172км19), не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. Необгрунтовано тривале тримання під вартою або погані умови утримання можуть становити серйозне порушення фундаментальних прав особи, однак самі собою не впливають на допустимість доказів, отриманих під час кримінального провадження.
За висловлюванням Суду, навіть якщо докази отримані в той час, коли сталося порушення того чи іншого права, однак це порушення прямо не впливало на отримання доказу, а лише співпадало у часі, це не є достатньою підставою для висновку, що докази отримані «внаслідок» такого порушення.
Таким чином, відсутні правові підстави для визнання протоколу огляду місця події від 14.03.2018 року недопустимим доказом, як на це вказує в апеляції захисник.
Також про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме про мету збуту наркотичного засобу, свідчить кількість вилученого наркотичного засобу, їх фасування, різноманіття за видом, що підтверджується зазначеними вище доказами, та тим, що ОСОБА_6 не є особою, яка вживає наркотичні засоби, відомості в матеріалах кримінального провадження щодо цього відсутні, але здійснив придбання та зберігання їх саме з метою збуту, що ним самим не заперечується, знаходився біля колонії та вказував у присутності свідків, що мав на меті перекинути їх через паркан на територію колонії.

Відповідно до п. 4 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» із змінами і доповненнями від 18.12.2009 року, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо.

Отже, враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме, у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів з метою збуту у великих розмірах, а тому підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, як на це вказує захисник обвинуваченого, відсутні.

Щодо доводів прокурора на м`якість покарання, то вони не є досить переконливими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, повною мірою виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, вчинив злочин в період іспитового строку, наявність обставин, що обтяжує покарання у виді рецидива кримінальних правопорушень, та обґрунтовано дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України, проте у меншому розмірі, ніж просить прокурор, у вигляді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, яке відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, співмірності та індивідуалізації буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, оскільки саме таке покарання є обґрунтованим і справедливим.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69, 75 КК України, колегія суддів також не вбачає.

Посилання прокурора на те, що при призначенні покарання суд першої інстанції не взяв до уваги те, що обвинувачений неоднаразово судимий, в період невідбутого випробувального терміну вчинив злочин, свою вину не визнав, не розкаявся, не є досить переконливими для призначення ОСОБА_6 максимального розміру покарання, передбаченого санкцією інкримінованого йому злочину, оскільки, хоча дані обставини і мають місце існування, проте суд першої інстанції при призначенні покарання врахував дані обставини в їх сукупності і призначив покарання в розмірі, який не є мінімальним, однак саме такий розмір відповідає принципам співмірності, індивідуалізації та пропорційності і справедливості, що не свідчить про те, що воно є явно несправедливим.

Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).
Таким чином, з огляду на разом вищенаведене, судом ухвалено вирок, який є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги прокурора та захисника залишити без задоволення, вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4