Справа № 154/3405/19 Провадження № 11-кп/802/769/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.152, ч.1 ст.162 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 грудня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючий, розлучений, раніше судимий, засуджений за ч.2 ст.152, ч.1 ст.162, ч.1 ст.70 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі, із залишенням без змін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
До початку апеляційного розгляду обвинувачений подав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Посилається на те, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 грудня 2020 року йому залишений без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року вказаний вирок залишений без змін, однак постановою Верховного Суду від 28 вересня 2021 року ухвала Волинського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року скасована і призначений новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Відтак, на думку обвинуваченого, він незаконно перебуває під вартою. Вказує на те, що має міцні соціальні зв`язки, а саме: дочку, 2005 року народження, та матір, яка потребує догляду. Крім того, зазначає, що хворіє на «гепатит С». Вважає, що раніше заявлені ризики відпали. З огляду на наведене, просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

У поданому до апеляційного розгляду клопотанні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 також просить обрати ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідача, який виклав суть клопотання обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подане клопотання та просили змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, прокурора, яка доводи клопотання заперечила і просила залишити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
На думку апеляційного суду, місцевий суд своїм вироком, яким ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі, відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно залишив обвинуваченому без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Місцевим судом у достатній мірі встановлені підстави для обрання ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, ОСОБА_7 засуджений судом першої інстанції за ч.2 ст.152, ч.1 ст.162, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років 9 місяців позбавлення волі, яке слід відбувати реально.
На даний час вирок не набув законної сили, оскільки стороною захисту подано апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, розлучений, офіційно не працевлаштований, законних джерел прибутку не має, що свідчить про те, що він може переховуватися від суду з метою уникнення призначеного судом першої інстанції покарання, а також незаконно впливати на потерпілу і свідків, показання яких покладені в основу обвинувального вироку щодо нього.
Що ж стосується доводів про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , то вони не можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу з таких підстав.
Як убачається із відповіді, адресованої захиснику ОСОБА_8 №1082/ВН-21-вих від 14.09.2021, у ОСОБА_7 встановлено діагноз: ППР (порушення поведінкової реакції) внаслідок вживання опіоїдів. Викривлення носової перегородки. Хронічний вірусний гепатит «С», ст.ремісії.
За час перебування у Маневицькій виправній колонії № 42 засуджений ОСОБА_7 за медичною допомогою не звертався, об`єктивного погіршення стану здоров`я не виявлено.
Отже, медичні протипоказання про неможливість утримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в матеріалах кримінального провадження на момент розгляду даного клопотання відсутні.
Апеляційний суд вважає, що залишаючи обвинуваченому без змін винятковий запобіжний захід до набрання вироком законної сили, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 має дочку, 2005 року народження, та матір, яка потребує догляду, то вони хоча і мають місце, однак жодним чином не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є підставою для зміни обвинуваченому виняткового запобіжного заходу на більш м`який.
Враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні, а тому в задоволенні його клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу щодо нього відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді