Провадження 11-кп/824/1539/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року, -
в с т а н о в и л а :
Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;
на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.
Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 24 жовтня 2020 року, близько 11 години 20 хвилин, перебуваючи на зупинці громадського транспорту неподалік станції метро «Житомирська» в м. Києві шляхом знахідки придбав для особистого вживання без мети збуту, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 8,57 г, який знаходився у поліетиленовому пакетику, і продовжив при собі незаконно зберігати. Того ж дня, близько 11 години 35 хвилин, ОСОБА_7 перебуваючи у тому ж місці, був викритий працівниками поліції, яким видав вказаний наркотичний засіб.

В апеляційній скарзі захисника указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через його суворість. На переконання захисника призначене обвинуваченому покарання є занадто суворим, враховуючи особу ОСОБА_7 , який є безробітним і малозабезпеченим. Окрім цього, захисник звернув увагу на те, що під час отримання обвинувального акта, ОСОБА_7 надав дізнавачу клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України для його направлення до суду разом з обвинувальним актом. Та обставина, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності дізнавачем до суду направлене не було, призвело до розгляду судом цієї справи у спрощеному провадженні без виклику сторін. Захисник вказав на те, що ОСОБА_7 з 16.11.2020 року по 30.11.2020 року проходив добровільне лікування від наркоманії, що відповідно до положень ч.4 ст.309 КК України є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності. Просив вирок скасувати і закрити кримінальне провадження.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу захисника вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Висновки суду першої інстанції в частині фактичних обставин вчинення злочину, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні та правильності кваліфікацій його дій учасниками судового розгляду не оскаржувались, а тому колегією суддів, у відповідності до положень ч.1 ст. 404 КПК України, вирок у цій частині не перевірявся. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України колегією суддів не встановлено.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині призначення ОСОБА_7 надмірно суворого покарання, то вони не ґрунтуються як на вимогах закону, так і зібраних у провадженні доказах. Як убачається із вироку судом першої інстанції при вирішенні питання про покарання були враховані: ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, обставина, що пом`якшує його покарання та відсутність обставин, які обтяжують його покарання. Сукупність указаних обставин привели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 309 КК України, а також до переконання про те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування ним покарання внаслідок чого обвинувачений, із підстав передбачених ст. 75 КК України обґрунтовано був звільнений від відбування покарання із випробуванням. Посилання захисника в обґрунтування своїх апеляційних вимог в частині суворості призначеного покарання на те, що обвинувачений є безробітним та малозабезпеченим не може бути підставою для пом`якшення призначеного йому покарання, оскільки за своїм видом призначене обвинуваченому покарання не пов`язане для обвинуваченого із будь - якими затрати та обмеженнями матеріального характеру. На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому було призначене із дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не знаходить.
Щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ч.4 ст. 309 КК України, то колегія суддів не вбачає для цього правових підстав. Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних про те, що обвинуваченим органу дізнання подавалось клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України із наданням відповідних документів, які би підтверджували пройдений курс лікування. Щодо можливості такого звільнення на стадії апеляційного провадження, то колегія суддів зважає на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_7 страждав на наркоманію такого ступеня, який би потребував лікування від цього лікування. На думку колегії суддів, поставлений діагноз «Наркоманія: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіоїдів, епізодичне вживання» сам по собі дає підстави стверджувати про епізодичність вживання обвинуваченим наркотичних засобів, відсутність стійкої залежності від наркотичних засобів та недосягнення того ступеню захворювання, який би вимушував обвинуваченого вчиняти злочини, що підпадають під ознаки ст. 309 КК України та вимагав би лікування обвинуваченого від наркоманії. Факт зазначеного лікування колегія суддів розцінює як намагання обвинуваченого уникнути від кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок шляхом штучного створення підстав, передбачених ч.4 ст. 309 КК України. Із урахуванням наведеного, колегія суддів не вважає за можливе звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відповідно до положень ч.4 ст. 309 КК України.
Підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить. Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

__________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4