Справа № 462/7086/21
провадження 1-кп/462/612/21
У Х В А Л А

07 жовтня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні: № 0000198 від 28.09.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поториця, Сокальського району, Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , перебуваючи, відповідно до наказу № 105/ос від 30.09.2011 року, на посаді електромеханіка СЦБ у виробничому структурному підрозділі Львівська дистанція сигналізації та зв`язку регіональної філії Львівська залізниця акціонерного товариства Українська залізниця, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Курмановича, 19, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомив про свою відсутність на території України протягом 7-ми днів, зокрема: 14.07.2016, 15.07.2016, 18.07.2016, 19.07.2016, 20.07.2016, 21.07.2016 та 22.07.2016 року ОСОБА_5 , котрий відповідно до наказу підприємства № 90 о/c від 30.09.2011 року, перебував на посаді старшого електромеханіка дільниці 1-ї групи та є відповідальним за ведення і заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи при цьому, що табелі обліку використання робочого часу типової форми № П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489 Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто мав прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку та попросив ОСОБА_5 , внести завідомо неправдиві дані про його перебування на роботі та відпрацювання робочих годин за вищевказані дні, на що ОСОБА_5 погодився, внаслідок чого ОСОБА_4 бухгалтерією підприємства було нараховано на його банківську розрахункову картку від Ощадбанк грошові кошти в сумі 1893 гривень 40 копійок. Після прибуття на територію України, 23.07.2016 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на вул. Городоцькій, 257а у м. Львові, отримав з електронного терміналу грошові кошти та розпорядився ними на власний розсуд, чим вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та спричинив підприємству майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Зазначив, що повністю розуміє, що закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України не є реабілітуючою обставиною.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти заявленого обвинуваченим клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Представник потерпілого ОСОБА_6 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечує проти закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 на підставі ст. 49 КК України.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України доведена та його дії вірно кваліфіковані, а клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5)п`ятнадцять років разі вчинення вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 285 КПК України передбачено те, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ч. ч. 1 та 4 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, зазначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності від 23.12.2005 року № 12, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального Кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг ( ч. ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як встановлено судом, кримінальний проступок, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мав місце протягом: 14.07.2016, 15.07.2016, 18.07.2016, 19.07.2016, 20.07.2016, 21.07.2016 та 22.07.2016 року.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років та відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Відтак, строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку становить 3 роки.

Враховуючи викладене та беручи до уваги ту обставину, що з моменту вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України минуло більше трьох років, підстав для зупинення чи переривання перебігу давності не встановлено, учасники справи проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття щодо нього кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності не заперечують, суд вважає за можливе звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Керуючись ст. ст. 284, 285-288, 314, 395 КПК України, ст. ст. 12, 49 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000198 від 28.09.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1