Справа № 192/996/20
Провадження № 1-кп/192/35/21
В И Р О К
Іменем України

"13" жовтня 2021 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0000352, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 червня 2020 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, ступеню інвалідності немає, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2020 року приблизно о 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном із корисливих мотивів, з метою особистої наживи, шляхом зловживання довірою прийшов до його знайомої ОСОБА_7 , яка мешкає в АДРЕСА_2 , та зловживаючи товариськими та довірливими відносинами, попрохав у ОСОБА_7 металеву тачку, під приводом використання тачки у господарстві на, що ОСОБА_7 будучи помилково впевненою в правдивості намірів передала ОСОБА_3 належну їй металеву тачку. ОСОБА_3 не маючи наміру виконати свої зобов`язання та повернути ОСОБА_7 отриману металеву тачку, якою він заволодів, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись металевою тачкою на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав не в повній мірі та пояснив, що весною 2020 року, точної дати він не пам`ятає, приблизно о 12 год. 00 хв. він прийшов до своєї знайомої ОСОБА_7 , яка мешкає в АДРЕСА_2 та попросив у неї металеву тачку для власного використання в господарстві, яку він обіцяв повернути, потім зателефонував потерпілій і повідомив, що повертати їй металеву тачку не буде, оскільки ОСОБА_6 вина йому грошові кошти в розмірі 500 грн. та коли вона поверне борг він віддасть їй вказану тачку, яку він через два дня продав ОСОБА_8 за 500 грн., але в послідуючому забрав її та повернув потерпілій за вказівкою ОСОБА_9 , наміру шахрайства в нього не було.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується такими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , допитаної під час судового розгляду, яка показала суду, що 23 квітня 2020 року до неї додому в АДРЕСА_2 , прийшов ОСОБА_3 та попросив в користування на декілька днів металеву тачку для використання у господарстві на що вона погодилася та надала обвинуваченому вказану тачку, яку він не повернув, а через деякий час сторонні люди повідомили їй, що ОСОБА_3 продав тачку. Також зазначила, що між нею та обвинуваченим ніяких грошових зобов`язань не було.

Показаннями свідків:

ОСОБА_9 , який будучи допитаним в судовому засіданні, показав суду, що в квітні 2020 року, точної дати він не пам`ятає, до нього зателефонувала його знайома ОСОБА_7 та повідомила, що прийде ОСОБА_3 та передасть йому металеву тачку, після того, як ОСОБА_3 передав йому металеву тачку він добровільно видав її працівникам поліції.

ОСОБА_10 , яка будучи допитаною в судовому засіданні, показала суду, що в квітні 2020 року, точної дати вона не пам`ятає, до неї прийшов ОСОБА_3 та запропонував придбати в нього металеву тачку, яку вона купила. Після чого, через деякий час до неї неодноразово звертався обвинувачений з проханням повернути назад вказану металеву тачку на що вона погодилася та повернула йому зазначену тачку, а він їй повернув грошові кошти.

Письмовими доказами дослідженим під час судового розгляду:

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29 травня 2020 року, згідно якого потерпіла повідомила працівникам поліції про факт шахрайства.

Протоколом огляду місця події від 25 червня 2020 року з фототаблицями, згідно якого об`єктом огляду є територія домоволодіння АДРЕСА_2 , тобто місця кримінального правопорушення.

Заявою ОСОБА_9 , згідно якої він добровільно видав працівникам поліції металеву тачку.

Протоколом огляду від 21 червня 2020 року з фототаблицями, згідно якого об`єктом огляду є металева тачка, яку добровільно видав свідок ОСОБА_9 .

Постановою про приєднання предметів до кримінального провадження, як речових доказів від 21 червня 2020 року слідчого Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якої видана ОСОБА_9 металева тачка приєднана до матеріалів кримінального провадження.

Висновком експерта судово-товарознавчої експертизи № 2020 від 25 червня 2020 року, згідно якого ринкова вартість металевої тачки з урахуванням зносу станом на квітень 2020 року складає 1000 грн.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 червня 2020 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 заявила, що на фото № 2 вона впізнає ОСОБА_3 , який 23 квітня 2020 року взяв у неї в користування металеву тачку.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 червня 2020 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 заявила, що на фото № 3 вона впізнає ОСОБА_3 , який 23 квітня 2020 року взяв у неї в користування металеву тачку.

Дослідивши всебічно, повно й неупереджено в судовому засіданні обставини кримінального правопорушення, та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження обставин кримінального правопорушення, є належними, допустимими та достовірними, і в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про вину обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Суд не приймає доводи обвинуваченого, що він немав наміру забирати собі тачку і в подальшому її повернув, оскільки під час судового розгляду достовірно встановлено, що обвинувачений заволодів майном потерпілої, яким розпорядився, тобто виконав об`єктивну сторону кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше не судимий, перебуває на обліку у лікаря психіатра, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, ступеню інвалідності немає, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, в якості обставини, яка пом`якшує покарання вказано щире каяття, обставин, які обтяжують покарання стороною обвинувачення не зазначено.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, те, що він вину не визнав, тому суд вважає, що в даній справі відсутня така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття.

Також суд вважає, що в даній справі відсутні обставини, які обтяжують покарання.

Керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням відсутності обставин справи, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк у межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки призначенням більш м`якого виду покарання не буде досягнено виховної мети покарання, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Суд враховуючи, що обвинувачений вину не визнав не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

Вирішуючи питання долі речових доказів, суд вважає, що металеву тачку визнану речовим доказів постановою слідчого слід повернути власнику, а саме потерпілій.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню, витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи в розмірі 150 грн. 00 коп.

Запобіжний захід по даному кримінальному відносно обвинуваченого не застосовувався, цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту початку його фактично виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер паспорту НОМЕР_1 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в розмірі 150 (сто п`ятдесят) грн. 00 (нуль) коп.

Речовий доказ: металеву тачку повернути потерпілій.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1