Справа № 164/1624/21 Провадження №11-сс/802/585/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 12 листопада 2021 року (ЄРДР №0000218),

В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 12 листопада 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 (сел. Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно. Цією ухвалою накладено арешт на вилучене під час огляду місця події 08 листопада 2021 року - на перехресті доріг М-07 сполученням «Київ-Ковель-Ягодин» та Р-14 сполученням «Луцьк-Любешів» поблизу стаціонарного посту поліції, що в с. Оконськ Камінь-Каширського району Волинської області майно - автомобіль марки «GREAT WALL», модель «HAVAL H3», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який, належить, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_1 , та автомобіль марки «Toyota Аvensis», д.н.з. НОМЕР_3 , сірого кольору, власником якого, згідно про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 являється ОСОБА_7 , жителька АДРЕСА_2 . з позбавленням права користування, розпорядження та відчуження.
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки є достатньо-ґрунтовні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому його арешт необхідний з метою збереження речових доказів, надасть можливість проведення щодо них відповідних експертиз та буде достатнім заходом забезпечення кримінального провадження.
В апеляційній скарзі власниця майна ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на її автомобіль та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль марки «Toyota Аvensis», д.н.з. НОМЕР_3 , сірого кольору. Стверджує, що ухвала слідчого судді у цій частині є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що має місце безпідставне вилучення майна, оскільки не доведено підстави його вилучення.
Зазначає, що жодного процесуального становища у кримінальному провадженні вона не має, підозра їй не оголошувалась та не вручалась. Натомість з відомостей, внесених в ЄДРД вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулась у зв`язку з недотриманням Правил дорожнього руху України іншим її учасником ОСОБА_9 , оскільки останній, керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «GREAT WALL», модель «HAVAL H3», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «СТОП проїзд без зупинки заборонено», порушив вимоги дорожньої розмітки 1.12 (Стоп-лінія), не зупинився та не надав перевагу в русі її автомобілю, та здійснив зіткнення з ним.
Посилається, що слідчим суддею наведені обставини залишені поза увагою, а за умови їх врахування, на переконання апелянта, існуватимуть підстави для відмови в задоволенні клопотання слідчого.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала доводи апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131, 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, яке визнане 08 листопада 2021 року у встановленому законом порядку речовим доказом в кримінальному провадженні №0000218.
В ході проведення досудового слідства в даному кримінальному провадженні встановлюється особа, винна у порушенні правил дорожнього руху з відповідними наслідками, існує необхідність проведення ряду слідчих дій та призначення експертиз.
Як вважає апеляційний суд, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співмірність втручання у права та свободи власника майна з потребами кримінального провадження.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч.ч.2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч.ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_7 , оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його відчуження, пошкодження, знищення, перетворення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи в повному обсязі клопотання органу досудового розслідування та накладаючи арешт в тому числі на майно ОСОБА_7 діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у справі не вбачається.
Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Маневицького районного суду Волинської області від 12 листопада 2021 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді