Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2760/21
Провадження 1-кп/711/318/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №0003631 від 22.10.2020 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні дітей не має, офіційно не працюючого, учасником ліквідації наслідків ЧАЕС, особою з інвалідністю не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.07.2017 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч.2 ст.185 КК України до 3х років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.309, ч.1 ст. 187 КК України,

із участю у судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває кримінальне провадження №0003631 від 22.10.2020 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 КК України та кримінальне провадження №0000224 від 25.01.2021 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, які об`єднані в одне провадження ухвалою суду від 16.08.2021.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.08.2021 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14.10.2021 (включно).

У ході судового розгляду прокурор ОСОБА_3 подала клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці. Клопотання мотивувала тим, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України (спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду), наразі продовжують існувати, а тому у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, можна спрогнозувати неправомірну поведінку обвинуваченого, оскільки уже мав місце випадок порушення, під час застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора та заперечували проти зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 подав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначив, що зобов`язується не порушувати жоден з пунктів ст. 177 КПК України, вчасно з`являтись до суду та виконувати покладені на нього обов`язки. Крім того, просив звернути увагу на те, що 11.10.2016 Придніпровським районним судом м. Черкаси він був засуджений до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки. Потерпілий у цій справі працює в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮ.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора і просила застосувати до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт. Також просила врахувати, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання та на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного/обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто постановлення обвинувального вироку (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до частин 1, 2 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.309, ч.1 ст. 187 КК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.05.2021 щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід тримання під вартою з 21.05.2021 по 21.07.2021.

Крім того, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.06.2021 продовжено відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22.08.2021 включно.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.08.2021 продовжено відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.10.2021 включно.

Також судом встановлено, що підставою для продовження застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, матиме змогу переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ці висновки суду ґрунтуються у тому числі і на тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих злочинів, а також враховується та обставина, що обвинувачений ОСОБА_5 не виконав процесуальні обов`язки, що були покладені на нього попередньою ухвалою суду від 24.10.2020 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що стало підставою обрати щодо нього інший запобіжний захід - тримання під вартою. Отже, як на думку суду, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не узявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд також враховує, що соціальні зв`язки обвинуваченого ОСОБА_5 у місці його постійного проживання не є настільки міцними для того, щоб вважати, що він на час судового розгляду не вчинить спроб переховуватися від суду. Жодними доказами не доведено факту знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини.

Метою і підставами застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному конкретному випадку є забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватись від суду та іншим чином перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи прокурора є обґрунтованими і вони, у сукупності з існуючими ризиками, виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Позиція сторони захисту щодо обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, як на думку суду, є не обґрунтованою.

Підстав для зміни запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, на даний час суд не вбачає, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 , не перестали існувати і інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також не забезпечить достатніх гарантій належної його процесуальної поведінки, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Слід також звернути увагу на те, що особливості подій кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , свідчать, що ступінь ризику продовження протиправної поведінки обвинуваченого, створює істотну загрозу іншим членам суспільства.

Враховуючи те, що у судовому засіданні прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які є достатніми для переконання, що існують підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти тим ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування, тому суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27.11.2021 включно. У задоволенні клопотання ОСОБА_5 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 331, 369-372, 376 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 листопада 2021 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, - відмовити.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 7 діб з часу її проголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1