ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1320/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/2161/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000065 від 23.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.189, ч.4 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2021 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна.

Суд вирішив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:

- довіреність від 05.10.2021 видана ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 аркуші (оригінал);

- витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 45863734 від 05.10.2021 на 1 аркуші (оригінал);

- завірена копія паспорту на ім`я ОСОБА_9 та його картки платника податків на 2 аркушах.

Представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволені клопотання в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що обшук було проведено без ухвали слідчого судді і таким чином, на думку апелянта такі дії органу досудового розслідування є незаконними. Зазначає, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам КПК України

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що власник майна не був присутнім при проголошені ухвали, що оскаржується та лише 01.11.2021 року отримала повний текст судового рішення.
Колегія суддів доводи представника власника майна про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді визнає поважними та вважає за необхідне поновити цей строк.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

З матеріалів провадження встановлено, що провадженні слідчим відділенням ВП №3 ХРУП №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000065 від 23.02.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296, ч.3 ст.189 КК України.

05 жовтня 2021 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_10 здійснено огляд приміщення № 303 за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення вказаної слідчої дії, в присутності понятих, в приміщенні № 303 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: довіреність від 05.10.2021 видана ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 аркуші (оригінал); витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 45863734 від 05.10.2021 на 1 аркуші (оригінал); завірена копія паспорту на ім`я ОСОБА_9 та його картки платника податків на 2 аркушах.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя виходив з того, що слідчий довів необхідність арешту тимчасового вилученого майна, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді оскільки такі висновки є передчасними.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів справи, 05 жовтня 2021 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_10 здійснено огляд приміщення № 303 за адресою: Харків, вул. Плеханівська, буд. 63 за місцем здійснення нотаріальної діяльності ПН ХМНО.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною 2 ст.237 КПК України передбачено, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Згідно ч.1 ст.233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.3 ст.233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Разом з тим, ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду вказаного приміщення матеріали справи або надання добровільної згодою власника приміщення матеріали судового провадження не містять.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, у цьому кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено.

Таким чином, власники вилученого майна на цьому етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні беруть участь у статусі третіх осіб, що обумовлено необхідністю звернення з подібним клопотанням про арешт майна не слідчим, а лише прокурором, як того вимагають норми ч.2 ст.64-2 КПК України.

Вочевидь, вказані обставини свідчать про не дотримання слідчим та прокурором вимог ч.2 ст.64-2 КПК України, хоча це клопотання погоджене прокурором і має його підпис.

Вказані обставини об`єктивно свідчать про необґрунтованість клопотання, що обумовлювало необхідність постановлення процесуального рішення, передбаченого ч.3 ст.172 КПК України, щодо повернення прокурору матеріалів клопотання, на що суд першої інстанції не звернув уваги і постановив передчасне рішення.

Решта доводів апеляційної скарги, з урахуванням наведених порушень КПК України, є передчасними, з урахуванням підстав для скасування ухвали, які наведені вище.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про арешт майна підлягає обов`язковому уточненню внаслідок необґрунтованості, що обумовлює процесуальну необхідність його повернення, відповідно до вимог ч.3 ст.172 КПК України, прокурору для усунення недоліків. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

На підставі вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, апеляційна скарга частковому задоволенню, а зазначене клопотання слідчого про накладення арешту підлягає поверненню прокурору для приведення клопотання у відповідність з вимогами ст.171 КПК України та усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Поновити представнику ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2021 року.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2021 2021 року скасувати.
Матеріли клопотання слідчого СВ ВП №3 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Дергачівської окружної прокуратури Харківської області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000065 від 23.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.189, ч.4 ст.296 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків та приведення у відповідність з вимогами ст.171 КПК України, надавши для цього строк 72 години з моменту отримання повного тексту ухвали.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, але в частині поновлення строку на апеляційне оскарження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: