н/п 1-кс/174/1/2022
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04 січня 2022 року м. Вільногірськ
Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області
ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою на рішення слідчого про закриття кримінального провадження та просить скасувати постанову слідчого ОСОБА_5 від 09.12.2021 року про закриттявказаного кримінального провадження, мотивуючи тим, що постанова слідчого, копію якої вона отримала 24.12.2021 року, винесена з порушенням норм закону, підстави закриття кримінального провадження у зв`язку із закінчення строку досудового слідства по даному кримінальному провадженню слідчим належним чином не мотивовані, слідчі дії після попереднього скасування аналогічної постанови не проводились, тобто досудове слідство проведено не в повному обсязі, при вирішенні питання про закриття кримінального провадження слідчий повинен був довести наявність події кримінального правопорушення, її юридичної кваліфікації та невстановлення особи, яка його вчинила, що слідує з аналізу п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 скаргу підтримала, посилаючись на вищевказані обставини та просить її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 , який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, проти скарги заперечує мотивуючи тим, що досудове розслідування проведено повно, його строки сплинули і поновленню у встановленому законом порядку не підлягають, що унеможливлює проведення будь-яких слідчих та інших процесуальних дій, тому кримінальне провадження слідчим закрито обґрунтовано. При закритті кримінального провадження по цим підставам встановлювати відсутність чи наявність складу злочину не є обов`язково, однак склад злочину, передбаченого ч.1 ст.130 КК України відсутній, оскільки цією нормою передбачено відповідальність за свідоме поставлення іншої особи в небезпеку зараження невиліковною інфекційною хворобою, мається Перелік особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини, згідно з яким гепатит С є небезпечною хворобою, однак даний документ не містить даних щодо невиліковності цієї хвороби і на законодавчому рівні це питання не врегульовано. Просить у задоволенні скарги відмовити.
Вислухавши заявницю, прокурора, дослідивши письмові матеріали справи та оглянувши матеріали кримінального провадження, в межах даної скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню по наступним підставам.
Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Підстави закриття кримінального провадження визначені ст.284 КПК України.
Так, згідно з абз.14 ч.1 ст.284 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
Підстави повідомлення особі про підозру визначені ст.276 КПК України, зокрема, відповідно до п.3 ч.1 вказаної норми, таке повідомлення можливо у разі наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з п.п.2,8 ч.2 ст.40 КПК України, слідчий уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом та приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.
Строки досудового розслідування встановлені ст.219 КПК України.
Так, згідно з ч.1, п.1 ч.2, ч.4 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину становить дванадцять місяців. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.113 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Відповідно до ч.8 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.
Таким чином, виходячи з аналізу вказаних норм, процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії, якими зокрема є слідчі дії, які мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу, ці дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, а будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими.
Порядок доказування обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні встановлено приписами ст.91-94 КПК України.
Так, згідно з ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.
Відповідно до ст.94 КПК України, оцінку доказів здійснює слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Виходячи з аналізу вказаних норм, процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії, якими зокрема є слідчі дії, витребування та отримання речей, документів, відомостей, висновків експертів та ревізій, актів перевірок, а також інші процесуальних дії, передбачені КПК України. Ці дії мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу і не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, а будь-які слідчі (розшукові) дії або інші процесуальні дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими. Оцінка допустимості доказів здійснюється слідчим, прокурором, слідчим суддею та судом.
Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відомості по даному кримінальному провадженню були внесені до ЄРДР 19.07.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КК України, за фактом поставлення ОСОБА_3 в небезпеку зараження інфекційною хворобою, що є небезпечною для життя, з боку її чоловіка ОСОБА_6 та розпочато досудове розслідування. (а.с.1,2 т.1)
В послідуючому слідчими неодноразово приймалися рішення про закриття даного кримінального провадження, однак відповідні постанови скасувалися як прокурором, так і слідчими суддями.
Так, 30.07.2018р. слідчим дане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення, однак 08.08.2018р. постанова слідчого скасована прокурором зв`язку з неповнотою проведеного розслідування; 25.09.2018р. кримінальне провадження було закрито з тих же підстав, однак 23.10.2018р. постанова слідчого повторно була скасована прокурором; 25.08.2019р. слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового слідства, однак 17.09.2019р. ухвалою слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області вищевказану постанову скасовано, а 24.09.2019р. слідчим суддею Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області у задоволенні клопотанні слідчого про продовження строків досудового розслідування по даному кримінальному провадженню відмовлено, і таким чином, строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню закінчився 25.08.2019 року. (а.с.18,23,41,42 т.1, 64-67,71,72-77 т.2)
15.10.2019р. слідчим винесено постанову про закриття даного кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового слідства, 24.10.2019р. слідчим суддею Вільногірського міського суду Дніпропетровської області у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо скасування цієї постанови слідчого відмовлено, однак 26.11.2019 р. колегією суддів Дніпровського апеляційного суду дану ухвалу слідчого судді було скасовано. (а.с.87-88,92-93,95-97 т.2)
В подальшому 26.12.2019р., 07.04.2020р, 27.08.2021р, 01.11.2021р слідчими виносилися постанови про закриття даного кримінального провадження, які скасовувалися слідчими суддями Вільногірського міського суду Дніпропетровської області 03.02.2020р., 16.04.2020р., 03.09.2021р., 12.11.2021р. відповідно у зв`язку з недостатньою вмотивованістю цих рішень слідчих та невідповідності постанов вимогам ст.110 КПК України. (а.с.113,138-140,146,200-204,228-229,237-242,250 т.2)
09.12.2021 р. постановою слідчого СВ ВП №4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 дане кримінальне провадження закрито на підставі п.8 ч.2 ст.40, ст.110, ст.219, абз.14 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. (а.с.258-264 т.2)
В обґрунтування прийнятого рішення слідчим зазначено, що в ході досудового слідства в кримінальному провадженні, в результаті проведення слідчих (розшукових) дій, достатні докази для повідомлення ОСОБА_6 про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КК України, отримані не були, у медичних документах, які витребувані слідчим з КП «Вільногірська ЦМЛ» ДОР», за місцем роботи ОСОБА_6 , інформації щодо захворювання ОСОБА_6 на гепатит С не здобуто, а встановити наявність вказаної хвороби у останнього за період перебування в шлюбі з ОСОБА_3 , в тому й числі повідомленням ним на момент укладення шлюбу 30.12.2011р. з ОСОБА_3 , про відсутність у нього небезпечних інфекційних захворювань, неможливо, оскільки документи, в яких могли міститься такі відомості знищені, що підтверджується актом №1 від 12.01.2018р., схваленим протоколом засідання експертної комісії Вільногірського міського управління юстиції від 10.01.2015р за №3, можливості перевірити в інший спосіб обізнаність ОСОБА_6 в хворобі та замовчування факту захворювання на гепатит С при укладенні та перебуванні в шлюбі з ОСОБА_3 вичерпані.
Надані 25.06.2019р. ОСОБА_3 незавірені належним чином окремі сторінки медичної картки хворого ОСОБА_6 , а саме: титульна сторінка та записи огляду сімейного лікаря від 04.12.2018р., згідно яких останній повідомив ОСОБА_6 , що той є носієм гепатиту С, не можуть братися до уваги, оскільки згідно наданої КП «Вільногірська ЦМЛ» ДОР» довідки від 06.11.2018р., медична картка стаціонарного хворого в реєстратурі консультаційного центру КЗ «Вільногірська ЦМЛ`ДОР» відсутня, а згідно пояснень ОСОБА_6 від 12.12.2018р. (володільця картки), свою медичну картку він з лікарні не забирав та місцезнаходження останньої йому не невідоме, тобто фактичне надання ОСОБА_3 копій документів з медичної картки ОСОБА_6 , які містять лікарську таємницю, і які зроблені без згоди останнього, суперечить вимогам ст.32 Конституції України, ст.86 КПК України, і не можуть братися до уваги як допустимі докази у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню сплинув 25.08.2019р., у встановленому законом порядку продовжений не був, оскільки згідно з ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2019р. у продовженні вказаного строку було відмовлено, і можливості поновлення вказаного строку відсутні, оскільки відповідно до приписів ч.5 ст.294 КПК України, строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
При таких обставинах, можливості подальшого збирання органом досудового розслідування допустимих доказів по даному кримінальному провадженню вичерпані, оскільки в силу приписів ч.8 ст.223 КПК України, будь-які слідчі (розшукові) дії або інші процесуальні дії, проведені поза межами строку досудового розслідування будуть недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими.
Крім того, диспозицією ч.1 ст.130 КК України, передбачено кримінальну відповідальність за свідоме поставлення іншої особи в небезпеку зараження вірусом імунодефіциту людини чи іншої невиліковної інфекційної хвороби, що є небезпечною для життя людини.
Інфекційні хвороби, які є небезпечними для життя людини визначені Переліком особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб (ст.28 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" (4004-12) від 24.02.94р.), затвердженого наказом МОЗ України №133 від 19.07.95р. (із змінами внесеними згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я №521 (v0521282-20) від 25.02.2020р.) (надалі Перелік) .
Так, згідно з п.19 розділу «Небезпечні інфекційні хвороби» даного Переліку, вірусні гепатити, яким є і вірусний гепатит С, віднесені до цієї категорії хвороб, тому дана хвороба, поза розумним сумнівом, становить небезпеку для життя людини.
Разом з тим, даний перелік не містить даних щодо невиліковності зазначених у ньому хвороб, будь- які інші нормативні документи з цього питання відсутні, однак інформація щодо виліковності гепатиту С, за умови проходження відповідного курсу лікування, є загальновідомою, розміщена у відкритих джерелах, зокрема, на офіційному сайті МОЗ України у розділі «Новини» за 27.07.2018р., 14.01.2019р. та інших.
Доводи заявниці щодо необхідності для закриття кримінального провадження доведеності слідчим події кримінального правопорушення, її юридичної кваліфікації та не встановлення особи, яка його вчинила, що слідує з аналізу п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, слідчий суддя оцінює критично, оскільки закриття кримінального провадження внаслідок закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, що передбачено вказаною нормою закону та закриття кримінального провадження внаслідок закінчення строків досудового розслідування, що передбачено абз.14 ч.1 ст.284 КПК України, не є тотожними, і ці підстави передбачено різними абзацами вказаної норми закону.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки строк досудового слідства, визначений ст.219 КПК України, в даному кримінальному проваджені сплинув, і його поновлення законом не передбачено, то можливості подальшого збирання органом досудового розслідування допустимих доказів у даному кримінальному провадженні вичерпані, а відтак прийняття слідчим рішення про закриття даного кримінального провадження на підставі абз.14 ч.1 ст.284 КПК України, тобто внаслідок закінчення строків досудового розслідування, відповідає вимогам діючих кримінально-процесуальних норм, постанова слідчого є мотивованою і відповідає вимогам ст.110 КПК України, тому підстави для скасування даної постанови відсутні, а у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 40, 91-94, 113, 116, 110, 219, 223, 284, 303, 305, 306, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
На ухвалу протягом 5 днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.
Повний текст ухвали складено та проголошено 06.01.2022р.
Слідчий суддя : підпис ОСОБА_1