ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження №11-кп/818/3111/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 639/645/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.03.2020 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28.01.2021 року залишено без змін вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.03.2020 року стосовно ОСОБА_8 .

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09.09.2021 року скасовано ухвалу Харківського апеляційного суду від 28.01.2021 року і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обвинуваченого ОСОБА_8 залишено під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання про обрання йому запобіжного заходу, але не більше ніж на 60 днів.

До Харківського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили без визначення застави.
Обґрунтовуючи своє клопотання, прокурор посилається на те, що на даний час є наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки він зареєстрований на території Автономної Республіки Крим, яка на теперішній час є тимчасово окупованою територією України, постійного місця мешкання на території м. Харкова та Харківської області не має, що підтверджує ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може змінити місце свого проживання та виїхати за межі м. Харкова та Харківської області;
- обвинуваченому відомі анкетні дані та адреси потерпілої, свідків у даному кримінальному провадженні та він може незаконно впливати на них з метою зміни їх показань в подальшому в суді;
- обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що він є особою, яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення аналогічних злочинів проти власності, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи прокурора, який підтримав подане клопотання; думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою; перевіривши матеріали судового провадження та доводи поданого клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.03.2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та йому призначено остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання до 6 років, ОСОБА_8 зареєстрований на території Автономної Республіки Крим, яка на теперішній час є тимчасово окупованою територією України, постійного місця мешкання на території м. Харкова та Харківської області не має, а тому може перетнути Державний кордон України в зоні проведення ООС поза межами контрольованих територій або виїхати за межі Харківської області, що призведе до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження.

Також колегія суддів бере до уваги, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.03.2020 року ОСОБА_8 призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 6 років позбавлення волі з його реальним відбуттям та вирок не набрав законної сили.
Вищезазначені обставини додатково свідчать про можливість обвинуваченого переховуватися від суду і слідства, у зв`язку з чим доводи прокурора в цій частині є обґрунтованими.
Колегія суддів також погоджується з доводами прокурора про продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинуваченому відомі анкетні дані та адреси потерпілої, свідків у даному кримінальному провадженні і він може в подальшому незаконно впливати на них з метою зміни їх показань.
Крім того, перевірюючи доводи прокурора про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_8 є особою, яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення аналогічних злочинів проти власності, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, що додатково може свідчити про можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

За цим кримінальним провадженням ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Окрім цього, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий за злочини проти власності, в тому числі за тяжкі злочини, знову обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, вчиненого повторно, на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу і свідків у цьому кримінальному провадженні та переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами клопотання прокурора щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були на час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів погоджується з обґрунтованістю доводів прокурора щодо неефективності інших альтернативних, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Окрім цього, згідно ч.3 ст. 377 КПК України, обвинуваченому, засудженому до позбавлення волі, лише у виняткових випадках, з врахуванням особи та обставин кримінального провадження, може бути змінений запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.
З врахуванням особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав вважати їх винятковими та такими, що надають колегії суддів право змінити обвинуваченому запобіжний захід.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості клопотання прокурора про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, внаслідок чого воно підлягає задоволенню.
Враховуючи норму ч.1 ст.115 КПК України щодоможливості визначення строку з вказівкою на подію, колегія суддів вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюв Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до закінчення апеляційного розгляду за цим кримінальним провадженням.
Окрім цього, колегія суддів вважає необхідним обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що відповідає вимогам ч.4 ст.183 КПК України, так як ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства над потерпілою.
Керуючись ст.ст. 401, 331, 377, 177, 178, 115, 184 ч.4 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до завершення апеляційного розгляду за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2020 року стосовно ОСОБА_8 .
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді