СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/4013/21
пр. № 1-кп/759/858/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000469 від 20.01.2019р. відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гадинківці Гусятинського району Тернопільської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
інші учасники: потерпілий ОСОБА_6
законний представник потерпілого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
11.02.2021 приблизно о 13.50год. ОСОБА_3 , прогулюючись поблизу магазину «Колосок», що за адресою: м. Київ, вул. Володимира Покотило, 5-А, проводив особисте дозвілля, з подальшим пошуком осіб, з метою вчинення суспільно небезпечних діянь корисливого мотиву.
В ході прогулянки, приблизно о 14.00 год. ОСОБА_3 , побачив поблизу зазначеного магазину наглядно знайомого ОСОБА_6 . Підійшовши до якого ОСОБА_3 почав розмову, в ході якої у ОСОБА_6 зателефонував мобільний телефон. Помітивши телефон в руках ОСОБА_6 у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння вказаного телефону.
Тож, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_3 , наблизився до ОСОБА_6 , та несподівано для останнього вихопив з його руки мобільний телефон марки «Nomi» 177М, загальною вартістю 460 грн., який належить ОСОБА_6 , із вмістом сім-картки абонентського номера телефона: НОМЕР_1 , загальною вартістю 50 грн., на рахунку якого грошові кошти були відсутні.
З метою відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , тримаючи у своїх руках дані предмети, відразу ж побіг у невідомому для ОСОБА_6 напрямку, незважаючи на те, що останній вимагав повернути належне йому майно. Тим самим залишив місце вчинення злочину разом з викраденим майном, маючи можливість в подальшому розпорядитись ним на власний розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Під час судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченого ОСОБА_3 , що він цілком розуміє права передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки невиконання угоди.
Суд переконався у судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 в письмовій заяві та в судовому засіданні підтвердили свою згоду на укладання угоди та просили її затвердити, оскільки усі матеріальні збитки було відшкодовано, претензій до обвинуваченого не мають.
Встановлено, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки умови угоди не суперечать вимогам Кримінально-процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація злочину вірна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання, відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину та особі обвинуваченого, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373- 376, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 лютого 2021 року, між прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому, узгоджене сторонами покарання, у виді у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Зобов`язати ОСОБА_3 згідно ст.76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази: мобільний телефон марки «Nomi» 177М залишити за належністю ОСОБА_6 ; оптичний диск залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1