Провадження № 1-кп/760/1049/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербове Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до затримання в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25.09.2009 за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

-вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09.01.2018 за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27.05.2019 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.296, 70, ч.4 ст.70 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі, звільненого 03.07.2019 по відбуттю строку покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.259 КК України,-

в с т а н о в и в :

як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 23.01.2020, приблизно о 02.00 год., перебуваючи на Центральному залізничному вокзалі «ст. Київ-Пасажирський», що на пл. Вокзальній, 1, в м. Києві разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_6 , прогулювались та вживали спиртні напої на території вокзального комплексу. Приблизно о 03.00 год. ОСОБА_6 відпочивала в залі очікування вокзального комплексу. ОСОБА_5 підійшов до останньої та запропонував піти з ним далі відпочивати, на що остання категорично відмовилась. Почувши відмову вставати, виходити з приміщення Залізничного вокзалу та йти з ним, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 про те, що він зателефонує на спецлінію «102» та повідомить, що збирається підірвати Центральний залізничний вокзал і в подальшому працівники поліції виведуть останню із приміщення вокзального комплексу.
Саме в цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на надання неправдивої інформації про загрозу вибуху, поширення неправдивих відомостей, яка порушує громадську безпеку, створює обстановку загального страху, дезорганізовує діяльність установи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 23.01.2020 о 03.25 год. ОСОБА_5 зателефонував на спецлінію «102» з абонентського номеру зв`язку НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що інформація, яку він збирається передати, є неправдивою, та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху і невпевненості в населення, порушить громадську безпеку, дезорганізує діяльність установи, та повідомив про те, що останньому зателефонував його знайомий ОСОБА_7 та сповістив, що заміновано Центральний залізничний вокзал м. Києва, при цьому на запитання оператора лінії «102» ОСОБА_5 представився як ОСОБА_8 .

В ході виходу слідчо-оперативної групи ВП на СЗТ ГУНП у м. Києві на Центральний залізничний вокзал м. Києва, вищевказане повідомлення ОСОБА_5 про підготовку вибуху Залізничного вокзалу не підтвердилося. Перевіркою зазначеного повідомлення встановлено, що вибухових пристроїв та вибухонебезпечних речовин на Центральному залізничному вокзалі м. Києва не виявлено, а повідомлення про підготовку вибуху є завідомо неправдиве.
Відповідно до висновку експерта № 23-1/343 від 05.08.2020 голос та мовлення анонімного диктора в повідомленнях про замінування Центрального залізничного вокзалу м. Києва від 23.01.2020 о 03.25 год. належать ОСОБА_5 .
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 завдав Акціонерному товариству «Українська залізниця» філії «Вокзальна компанія» «станції Київ-Пасажирський» матеріальних збитків в сумі 110 069, 89 грн.
Крім того, ОСОБА_5 08.04.2020, приблизно о 13.00 год., знаходячись на вході до залізничного вокзалу «Київ-Пасажирський», помітив раніше не відомого ОСОБА_9 і у нього виник умисел спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел обвинувачений підійшов до потерпілого та запросив разом випити слабоалкогольний напій, на що ОСОБА_9 погодився. Знаходячись разом на АДРЕСА_3 , розпиваючи слабоалкогольний напій, ОСОБА_10 усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов ззаду до потерпілого та наніс рукою удар в область потилиці, застосувавши таким чином фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_9 , подавивши таким чином волю потерпілого до опору, та відкрито викрав грошові кошти в сумі 425 грн. та мобільний телефон вартістю 3280 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора «лайфсел», яка цінності для потерпілого не становить і з місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 3705 грн.
Згідно з висновком експерта №042-737-2020 КМК БСМЕ від 27.04.2020 потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно легке тілесне ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я), яке не є небезпечним для життя.
Допитаний в ході судового розгляду ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, розкаявся та підтвердив фактичні обставини справи, як вони викладені в обвинувальному акті.

За згодою учасників судового провадження, згідно з ч.3 ст.349 КПК України, після допиту обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, крім покарання, яке буде призначене вироком суду.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю і його умисні дії, які виразились у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, суд кваліфікує за ч.1 ст. 259 КК України.

Також винуватість ОСОБА_5 у вчиненні іншого інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю і його умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинені повторно, поєднані із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень та дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, має місце реєстрації, але в м. Києві проживав у хостелі за відсутності місця проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є його щире каяття.

Згідно зі ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочину.

Отже, з урахуванням наведеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлялися, судові витрати суд покладає на обвинуваченого, долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.259 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 186КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

-за ч.1 ст.259 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання, тобто з 30.11.2020.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати в дохід держави на залучення експертів в сумі 378 (триста сімдесят вісім) грн. та 1 307 (одна тисяча триста сім) грн.

Речові докази, які повернуті потерпілому ОСОБА_9 залишити у його володінні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: