Провадження № 1-кс/554/1664/2022
УХВАЛА

Іменем України

31 січня 2022 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача, -

В С Т А Н О В И В :

31 січня 2022 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій він просить: 1) визнати протиправною бездіяльність дізнавача СД ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо тривалого досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000462, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 серпня 2021 року за ознаками ч. 1 ст. 200 КК України та не здійснення необхідних та достатніх дій на закінчення досудового розслідування протягом розумного строку; 2) визнати протиправною бездіяльність дізнавача СД ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо порушення розумних строків досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 000462, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 серпня 2021 року за ознаками ч. 1 ст. 200 КК України; 3) визнати протиправною бездіяльність дізнавача СД ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо невнесення відомостей за заявою ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , передбаченого ч. 1, 2, 4 ст. 190 КК України, до ЄРДР з урахуванням ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 09 липня 2021 року по справі № 554/5681/21; 4) зобов`язати службову особу Полтавського РУП ВП № 2 ГУНП в Полтавській області, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення від 07 червня 2021 року та розпочати досудове розслідування за ч. 1, 2, 4 ст. 190 КК України; винести окрему ухвалу по справі щодо невиконання службовими особами Полтавського РУП ВП № 2 ГУНП в Полтавській області, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 09 липня 2021 року по справі № 554/5681/21, яку направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві.

В обґрунтування скарги заявник ОСОБА_2 посилається на ті обставини, що відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави (справа № 554/5681/21) його скаргу задоволено; зобов`язано службову особу Полтавського РУП ВП № 2 ГУНП в Полтавській області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення від 07 червня 2021 року та розпочати досудове розслідування.

Однак, підрозділом дізнання ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до ЄРДР за № 0000462 лише за ч. 1 ст. 190 КК України, що на думку заявника, свідчить про невиконання ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 09 липня 2021 року, за що ініціатор скарги вважає необхідним притягнути відповідальних осіб до відповідальності шляхом постановлення окремої ухвали суду щодо них.

Крім того, зазначає, що досудове розслідування кримінального провадження №0000462 не відповідає вимозі щодо ефективності, оскільки жодній особі не повідомлено про підозру, станом на 29 січня 2022 року обвинувальний акт до суду не направлено, тривалий час по кримінальному провадженню не здійснювались необхідні та достатні дії, направлені на встановлення винної (винних) осіб, які вчинили злочин.

З урахуванням викладеного, посилаючись на норми Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, загальні положення КПК України та судову практику ЄСПЛ, заявник звернувся до суду зі скаргою.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя не вбачає правових підстав для її розгляду по суті та вважає, що у відкритті провадження за цією скаргою потрібно відмовити з таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень статті 24 КПК України, які узгоджуються з приписами статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом із цим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (частина 1 статті 26).

Водночас, оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється § 1 Глави 26 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Зокрема, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Також пункт 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає право оскаржити під час досудового розслідування рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу (ч. 2 ст. 303 КПК України).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інша особа, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 2 ст. 308 КПК України прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

За змістом положень ст. 308 КПК України вбачається, що розгляд скарги заявника щодо недотримання розумних строків є певною процесуальною дією, яка потребує винесення процесуального рішення. Крім того, уповноваженою особою, яка здійснює розгляд скарги в порядку ст. 308 КПК України є прокурор вищого рівня.

Варто зазначити, що відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Звертаючись до слідчого судді із цією скаргою, ОСОБА_2 фактично оскаржує тривалість досудового розслідування, не згодний зі строками його проведення тощо.

Але зі змісту поданої скарги не видно, щоб заявником оскаржувалось будь-яке рішення прокурора щодо можливої відмови в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування, оскільки таких вимог заключна частина його скарги не містить.

Натомість, заявник фактично просить слідчого суддю задовольнити подану скаргу та встановити факти бездіяльності дізнавача щодо тривалого досудового розслідування та порушення розумних строків, що само по собі є суперечливими та абстрактними вимогами.

Отже, заявник ставить у скарзі вимоги, що не віднесені до повноважень слідчого судді, та не підлягають розгляду в порядку ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування. Будь-яких інших вимог, крім зазначених, скарга не містить.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 303 КПК України предметом судового контролю слідчого судді під час досудового розслідування може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, які мають містити об`єктивні дані наявність в описаній заявником події ознак кримінального діяння.

Із поданої скарги вбачається, і про це зазначає сам заявник, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за його заявою від 07 червня 2021 року, що також підтверджується ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 липня 2021 року.

Проте, останній не погоджується із рішенням щодо попередньої кваліфікації кримінального правопорушення, вважає, що має місце бездіяльність і просить внести відомості до ЄРДР про правову кваліфікацію правопорушень за його заявою, тим самим ставить питання про зміну правової кваліфікації у кримінальному провадженні № 0000462.

Із матеріалів скарги видно, що уповноваженою особою ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області виконано передбачений ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язок щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_2 . За таких обставин, ОСОБА_2 повторно звернувся до слідчого суді з питанням, яке вже було вирішене.

При цьому заявник фактично просить слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області усунути недоліки щодо неповноти внесення відомостей в ЄРДР за його заявою відповідно до вимог ч. 5 ст. 214 КПК України.

Однак бездіяльність слідчого щодо неповного внесення відомостей до ЄРДР чи зобов`язання його усунути недоліки в цьому, як і здійснення контролю за належним виконанням судового рішення, - не віднесено до компетенції слідчого судді.

Так, Порядок внесення відомостей до ЄРДР регламентований ст. 214 КПК України та Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року. Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Перелік прав заявника визначений частиною 2 вказаної статті.

Отже, питання дотримання дізнавачем, слідчим чи іншою уповноваженою особою органу досудового розслідування порядку ведення Єдиного реєстру досудового розслідування виходить за межі повноважень слідчого судді, визначених ст. 303 КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що одна й та сама бездіяльність, по якій вже постановлене відповідне рішення, не може бути предметом неодноразового перегляду.

Більше того, вирішення вимоги скарги про постановлення окремої ухвали взагалі не передбачено нормами чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В силу ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини та аналіз норм кримінального процесуального закону, слідчий суддя вважає, що порушені у скарзі заявником питання виходять за межі переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають самостійному оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ч. 1 ст. 303 КПК України, та не можуть бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки не віднесені до його компетенції і взагалі не передбачені законом, а отже, наявні підстави, передбачені ч. 4 ст. 304 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що у відкритті провадження за такою скаргою потрібно відмовити.

Керуючись ст.ст. 24, 26, 303, 304, 306, 307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1