Провадження № 1-кп/127/865/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 369 КК України, відомості про які внесені 16 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001537, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 369 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строк утримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб. Зазначив, що ОСОБА_4 , тимчасово непрацюючий, за постійним місцем проживання не зареєстрований, останній обвинувачується у вчинені двох нетяжких злочинів, санкція яких передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі до п`яти років. За таких обставин ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може вчиняти нові кримінальні правопорушення переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що передбачено ризиками визначеними у п. п, 1, 4, 5 ч.І ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосуваннябільш м`яких запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки його мотиви базуються на тяжкості вчиненого. Так, прокурор зазначає, що санкції ч.2 ст. 342 та ч.2 345 КК України передбачають максимальну міру покарання 5 років позбавлення волі. Вказане, не відповідає дійсності, оскільки санкція ч.2 ст. 342 КК України передбачає максимальний строк позбавлення волі до 2 років. Крім цього, адвокат наголосила, що усі свідки та потерпілі допитані, що виключає можливий тиск на них. Також зазначила, що усі докази зібрані і надані суду, а тому ризик їх знищення відсутній. Крім того, захисник наголосила, що відсутність у ОСОБА_4 реєстрації, за місцем фактичного проживання не є аргументом для відмови у застосуванні більш м`якого запобіжного заходу. З огляду на вказане та з урахуванням п. 68 рішення ЄСПЛ у справі «Баришевський проти України» захисник просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд виходить з наступного.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.09.2021 року щодо ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30.10.2021 року, включно.
Суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, керується нормами національного законодавства, а також висновками ЄСПЛ.
Так, вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, суд зобов`язаний враховувати стадію судового розгляду, продемонструвавши, що він насправді враховує плин часу при перегляді доцільності продовження тримання особи під вартою. Вказане, відповідає стандартам ЄСПЛ, зокрема п.68 рішення у справі «Баришевський проти України» на який посилається сторона захисту.
Вирішуючи клопотання судом враховано, що згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризиками у кримінальному провадженні є можливість (спроба) вчинити одну або декілька дій, визначених ст. 177 КПК України до яких належить як можливість переховуватись від суду, так і можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків тощо. Наявність зазначених ризиків має підтверджуватись конкретними доказами, що свідчать про наявність фактів, які вказують про можливість обвинуваченим вчинити одну або декілька із зазначених дій.
Крім того, при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує положення ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, вік та стан здоров`я, репутацію обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, зокрема наявність родини та утриманців, наявність судимостей, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Враховуючи наведене суд погоджується із стороною захисту, що на даному етапі судового розгляду прокурором не доведено існування ризику впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих, оскільки вказані особи допитані. Крім цього, на переконання суду, прокурором не доведено ризик того, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки усі докази містяться у матеріалах справи або передані на зберігання до камери зберігання речових доказів.
Разом з тим, на переконання суду, інші ризики наведені прокурором продовжують існувати та не зменшились.
Так, на переконання суду прокурором доведено наявність такого ризику переховування обвинуваченого від суду.
Такого висновку суд дійшов з урахуванням того, що обвинувачений вже намагався втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення і, як вбачається із обвинувального акта, саме під час цього затримання ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ст. ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України.
Крім цього, однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним. Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 342, ч.2 ст. 345, ч.1 ст. 369 КК України, санкції яких передбачають як вид покарання в тому числі позбавлення волі. Враховуючи вказане, та усвідомлення обвинуваченим можливості довгострокового (до 5 років) перебування у місцях позбавлення волі, суд вбачає наявність існування ризику переховування ОСОБА_4 від суду.
Надаючи оцінку такому ризику як вчинення іншого кримінального правопорушення суд зазначає наступне.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні сукупності кримінальних правопорушень, в тому числі кримінального правопорушення із застосуванням насильства щодо працівника правоохоронного органу. Вказане, згідно обвинувального акту, обвинувачений вчинив через короткий проміжок часу після звільнення від відбування покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 КК України.
Таким чином, наведені обставини, безумовно свідчать про існування ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, зокрема, насильницького.

Крім цього, суд надаючи оцінку ризикам у кримінальному провадженні, враховує, що ОСОБА_4 не має місця проживання у м. Вінниці, стримуючі фактори перебувати у місті де проводиться судовий розгляд, як то постійне чи тимчасове житло, місце роботи відсутні, що підтверджує факт того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, не виконувати процесуальний обов`язок щодо явки до суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Визначаючись щодо виду запобіжного заходу, який необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує обставини визначені ст. 178 КПК України, а саме: вік та здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків обвинувачених в місцях їх постійного проживання, у тому числі наявність в них родини й утриманців, їхню репутацію, наявність у обвинувачених постійного місця роботи, судимостей.
Так, на підставі положень вказаної норми, суд бере до уваги відсутність у ОСОБА_4 постійного місця праці, а також відсутність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків. Так, про відсутність міцних соціальних зв`язків свідчить, зокрема, наявність заборгованості із сплати аліментів, що свідчить про ухилення ОСОБА_4 від виконання покладених на нього батьківських обов`язків. Вказана обставина підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення від 16.08.2020 року складеною за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.
Суд наголошує, що усі обставини встановлені судом підтверджені належними та допустимими доказами та самим обвинуваченим.
Розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу суд не вважає, що будь-який інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою достатньо гарантуватиме належну поведінку обвинуваченого, з огляду на встановлені ризики, які існують у цьому кримінального провадження.
Отже, наведене свідчить про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики, які встановлені судом існують, а достатнім для їх запобігання запобіжним заходом буде тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не буде гарантувати належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 194, 314, 315, 316, 317, 334 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 діб, починаючи з 27.10.2021 року до 25.12.2021 року, включно.
Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: