Провадження № 11-кп/4820/674/21
Справа № 677/1809/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2021 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: обвинуваченого ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та Теофіпольським районним судом Хмельницької області об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 26 серпня 2021 року,-
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою, клопотання прокурора задоволено.
Продовжено обвинуваченому
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українцю, громадянина України, раніше судимому,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 жовтня 2021 року включно.
Продовжуючи ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, що встановлені судом та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Не погоджуючись з ухвалою, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт терміном на 2 місяці, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою суду; заборонити залишати цілодобово місце реєстрації та постійного проживання: АДРЕСА_1 ; не відлучатися і населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду, за виключенням відвідування медичних закладів; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування із свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні, звільнивши його з під варти у залі суду.

Ухвалу вважає незаконною, оскільки ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відпали.

Зазначає, що достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків є домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора в повній мірі дотримався цих вимог закону.
Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор послався на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тяжкість такого, попередні судимості, що свідчать про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
При вирішенні ж питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину, що з врахуванням фактичних обставин, що ставляться в вину обвинуваченому, а саме характер заподіяння тілесних ушкоджень, їх тяжкість, має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому. Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується також ще у вчиненні інших кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 357 , ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд правильно врахував тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, а саме позбавлення волі на строк від семи до десяти років; особу обвинуваченого, який має непогашену судимість за майнові та насильницькі злочини; будучи в серпні 2019 року звільненим з місць позбавлення волі, вже в грудні 2020 року знову вчинив кримінальні правопорушення, а також вік та стан здоров`я ОСОБА_6 , щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості тримання його під вартою, відсутність постійного місця роботи, відсутність міцних соціальних зв`язків.
Враховано і пояснення потерпілої щодо погроз зі сторони обвинуваченого.
Тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики: переховування від суду, з метою уникнення покарання; вчинення іншого кримінального правопорушення, а також впливу на потерпілу.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.
Також, слід врахувати, що запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, що стало підставою для продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому запобіжного заходу є виправданою.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали є необґрунтованими.
А тому, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Красилівського районного суду Хмельницької області від 26 серпня 2021 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 24 жовтня 2021 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4