УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого прокурора Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.408 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и л а :

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив обрати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Василівка, Амвросіївського району, Донецької області, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданим 29 липня 2010 року Амвросіївським РВ УМВС України в Донецькій області, ІНН НОМЕР_2 , військовослужбовець військової служби за контрактом, молодший інспектор прикордонної служби 2 категорії першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні молодший сержант, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, безстроково.

Обґрунтування клопотання:

У провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Мелітополі, перебуває кримінальне провадження №0002132 від 28.10.2014, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.408 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець контрактної служби ОСОБА_4 , наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.08.2014 № 403-ос, зарахований до списків особового складу військової частини та всі види забезпечення, призначений на посаду молодшим інспектором прикордонної служби 2 категорії - першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «молодший сержант».

Так, діючи на порушення наведених статутних вимог, у період з 6 по 20 жовтня 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із старшиною ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою взагалі ухилитись від проходження військової служби, не з`явився у визначений час до місця служби, убув у невідомому напрямку, почав переховуватися та ухиляється до теперішнього часу від органів військового управління та правоохоронних органів.

Переховуючись від органів військового управління та правоохоронних органів, не вжив жодних заходів щодо повернення до місця служби за наявності можливості для цього, проводячи час на власний розсуд поза межами місця служби.

Таким чином, дії молодшого сержанта ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч.2 ст.408 КК України, дезертирство - тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби за попередньою змовою групою осіб.

11.06.2015 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.408 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 направлено в порядку передбаченому ст.135 КПК України командуванню ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи викладене, адміністрацією місця роботи молодшого сержанта ОСОБА_4 , в розумінні ст.135 КПК України, є командування ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_4 яка розташовується за адресою АДРЕСА_2 ).

31.12.2014 підозрюваного ОСОБА_4 постановою прокурора у кримінальному провадженні оголошено у розшук, а досудове розслідування зупинене.

Розшук підозрюваного здійснюється оперативним підрозділом Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області, яким для розшуку підозрюваного заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №1116080 від 05.11.2015.

Проведеними слідчими розшуковими (гласними) діями та іншими заходами встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 не надалося можливим.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними досудовим розслідуванням, матеріалами досудового розслідування.

Необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст.177 КПК України:

- Підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду;

- Залишаючись на волі підозрюваний ОСОБА_4 має можливість перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_5 №12-2783 від 14.05.2021, після скоєння ним кримінального правопорушення та до теперішнього часу ОСОБА_4 до військової частини не повертався.

Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України від 14.12.2021 №5/1677, відомостей щодо перетинання державного кордону України, підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р, чинного на теперішній час, «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», населені пункти Амвросіївського району, Донецької області, у тому числі с. Василівка, входить до даного переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до показань допитаних в якості свідків військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та іншими доказами які містяться в матеріалах кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_4 дійсно самовільно залишив військову частину та перебуває на тимчасово окупованій території України та можливо приймає участь у незаконних збройних формуваннях ДНР або ЛНР.

Таким чином, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , переховується та перебуває на тимчасово окупованій території України, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останнього підлягає розгляду за його відсутності.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.408 КК України, санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років та відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжких злочинів, характер, обставини вчинення та суспільну небезпеку злочину, а також те, що підозрюваний перебуваючи на волі, переховується від органів військового управління, органів досудового розслідування та суду, продовжує злочинну діяльність, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти вказаним вище ризикам та враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України.

Доводи сторін:

Прокурор надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, зазначивши, що клопотання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Підозрюваний до суду не доставлений. Але згідно доданих до клопотання документів він оголошений у міжнародний розшук, а тому відповідно до ч.6 ст.193КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід без участі підозрюваного.

Мотивація суду:

У відповідності до ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п.9 ч.2 ст.131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В даному випадку сторона обвинувачення поставила перед слідчим суддею питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Це можна вважати особливим порядком попереднього вирішення питання про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У випадку, якщо слідчий суддя прийме рішення про тримання під вартою особи, оголошеної в міжнародний розшук, після затримання такої особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, у разі оголошення особи у міжнародний розшук або перебування особи на тимчасово окупованій території КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А наступним етапом - після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, перебування особи на тимчасово окупованій території КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.

На відміну від процедури застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою - це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч.6 ст.193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді. За такої нормативної регламентації при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини:

-чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку;

-чи наявна обґрунтована підозра;

-чи наявні ризики кримінального провадження;

-чи оголошена особа в міжнародний розшук або виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Щодо наявності у ОСОБА_4 статусу підозрюваного

З поданого клопотання, вбачається, що сторона обвинувачення стверджує, що ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного як особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Згідно з ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. В свою чергу, порядок здійснення повідомлень передбачений ст.135 КПК України.

За змістом ч.1 ст.135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч.2 ст.135 КПК України).

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 направлено в порядку передбаченому ст.135 КПК України командуванню ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи викладене, адміністрацією місця роботи молодшого сержанта ОСОБА_4 , в розумінні ст.135 КПК України, є командування ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_4 яка розташовується за адресою АДРЕСА_2 ).

Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України від 14.12.2021 №5/1677, відомостей щодо перетинання державного кордону України, підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р, чинного на теперішній час, «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», населені пункти Амвросіївського району, Донецької області, у тому числі с. Василівка, входить до даного переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Будь-які інші відомості щодо наявності у ОСОБА_4 нерухомого майна, електронної пошти чи мобільного телефону у слідчого відсутні.

Окрім цього 18 серпня 2020 року слідчим суддею надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 .

Вказане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру від 11.06.2015 року у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, чим виконав вимоги ч.1 ст.278, ч.2 ст.135 КПК України.

Також, слідчий суддя зазначає, що повідомлення про підозру не може бути виконано виключно в рамках міжнародної правової допомоги. Так, відповідно до ч.7 ст.135 КПК України згідно з міжнародним договором про правову допомогу або за допомогою дипломатичного (консульського) представництва повістка про виклик вручається особі, яка проживає за кордоном. При чому вимоги до змісту повістки про виклик свідчать, що для її направлення органу досудового розслідування має бути відома адреса особи, яка викликається (п.3 ч.1 ст.137 КПК України). Як вбачається із клопотання, станом на день складання повідомлення про підозру органу досудового розслідування не було відомо точне місце знаходження ОСОБА_4 (місце постійне проживання, перебування) за межами України.

До цього слід додати, що зважаючи на приписи ст.42, 135 КПК України, дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації або переховується від органів досудового розслідування, полягає не в обов`язку інших осіб, якими отримано процесуальний документ, призначений для неї, повідомити про надходження процесуального документу, а в тому, що про наявність таких документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел. Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що набуття процесуального статусу підозрюваного пов`язується не з самим фактом обізнаності особи про наявне щодо неї досудове розслідування, а з діями, які відповідно до кримінального процесуального закону має вчинити слідчий, прокурор. В даному випадку вжитих представниками сторони обвинувачення заходів достатньо для того, щоб приписи закону стосовно належного повідомлення особі про підозру вважалися такими, що виконані з достатньою ретельністю.

Наведені обставини у сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_4 має у кримінальному провадженні № 000062 процесуальний статус підозрюваного, і тому слідчий суддя може вирішувати питання про обрання запобіжного заходу.

Щодо наявності обґрунтованої підозри

Відповідно до ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч.2 ст.408 КК України передбачає позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення - ч.2 ст.408 КК України, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст.8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п.55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.408 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.408 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування (обрання) запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про обрання запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри. Підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Так, за версією досудового розслідування, яка узгоджується з дослідженими матеріалами, ОСОБА_4 нез`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Щодо ризиків кримінального провадження

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Заявлені ризики заслуговують на увагу.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.408 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є:

-наявність доказів вказують на причетність ОСОБА_4 до вказаного злочину;

-невиконання ним війського обов`язку перед державою;

-перебування на тимчасово окупованій території у такий період;

-соціальні зв`язки на території України (батьки з якими не спілкується).

Крім того, зважаючи на таке довготривале перебування підозрюваного в розумінні КПК України за межами України, слідчий суддя приходить до висновку, що він має достатні фінансові ресурси для того, щоб забезпечити таке своє перебування. Отже, співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому після затримання, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, обрання до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Що стосується ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то він не знайшов свого підтвердження та належного обґрунтування під час розгляду клопотання.

Також, обґрунтованим є ризик продовження вчинення злочину, оскільки на грудень 2021 року підозрюваний на службу так і не повернувся.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що частина ризиків (переховування, продовження вчинення кримінального правопорушення), на яких наголошує сторона обвинувачення, наявні в цьому кримінальному провадженні. Отже, на даному етапі кримінального провадження обрання запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , перетинув кордон та перебуває на тимчасово окупованій території, однак конкретного його місце проживання слідчому невідомо.

Щодо оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Зі змісту ч.6 ст.194 КПК України вбачається, що для розгляду питання обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, має бути оголошення його у міжнародний розшук. Відповідно до ч.2 ст.281 КПК України, про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова. Ця постанова у подальшому є підставою для звернення за міжнародною правовою допомогою - при міждержавному або міжнародному розшуку. Разом з тим, відомості про оголошення розшуку підозрюваного, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що в даному випадку вбачається. Тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст.281 КПК України не має будь-якого територіального обмеження. Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідні положення КПК України передбачають не перебування особи в розшуку, йдеться лише про оголошення в міжнародний розшук.

У даному випадку вона не є необхідною, оскільки у прокурора є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території.

Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України від 14.12.2021 №5/1677, відомостей щодо перетинання державного кордону України, підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено.

У разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається. (ч.4 ст.197 КПК України).

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшла до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 . Окремо слід зауважити, що згідно зі ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193-196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и л а :

Клопотання - задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після його затримання не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1