Справа № 203/795/20
Провадження № 1-кп/0203/341/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 28.01.2020 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в центрі реабілітації «Снайпер» за адресою: м.Дніпро, вул.Віддалена, 49б, раніше судимого:
-15.03.2002 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська зач. 2 ст. 186, ст.69 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;
-05.05.2004 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
-11.08.2009 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік;
-06.11.2009 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309,ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;
-27.08.2012 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;
-05.11.2014 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 395 КК Українидо арешту строком на 1 місяць;
-06.10.2015 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавленням волі строком на 2 роки. Звільнений 21.03.2017 умовно-достроково на строк 5 місяців 24 дні,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 27.01.2020, приблизно о 22 год. 10 хв., будучи раніше судимим за ч.2 ст.186 КК України, знаходячись в залі очікування залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованого за адресою: м. Дніпро, Центральний район, площа Вокзальна, 11, побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_5 , який спав на лавочці, після чого в нього раптово виник злочинний умисел, направлений на крадіжку особистого майна ОСОБА_5 , яке знаходилось в карманах куртки потерпілого і яке він визначив предметом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , 27.01.2020, о 22 год. 10 хв., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та він діє таємно, присів на лавку поруч із потерпілим ОСОБА_5 та, скориставшись, що той спить, рукою витягнув з лівого карману куртки потерпілого мобільний телефон марки «Ulefone S7 1/8GB», поклав його до правого зовнішнього карману своєї дублянки та вийшов із зали очікування залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив крадіжку мобільного телефону мари «Ulefone S7 1/8GB», що належить потерпілому ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/85 від 03.02.2020 становить 1233 гривні 33 копійки, чим заподіяв потерплому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі та суду пояснив, що дійсно вчинив крадіжку за обставин, зазначених в обвинувальному акті. У вчиненому кається, просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті і в матеріалах кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий, який надав до суду заяву, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, вчинив кримінальне правопорушення проти власності, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, за власною ініціативою проходить курс психо - адаптаційної реабілітації в реабілітаційному центрі, під наглядом лікаря психіатра не перебуває,вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, свою поведінку засуджує, перебував під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з 20.01.1990 року з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», знятий з обліку з 16.04.2018 року по відсутності даних.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у скоєному.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України є рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_4 має судимості за інші злочини, ніж ті, які утворюють таку кваліфікуючу ознаку даного кримінального правопорушення, як повторність.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючі дані обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає необхідним призначитиобвинуваченому найбільш суворий вид покарання, передбачений ч.2 ст.185 КК України, - позбавлення волі в мінімальних межах санкції цієї статті.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду; відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину; відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна; щире каяття ОСОБА_4 ; те, що перебування останнього вреабілітаційному центрі з 20 вересня 2021 року призвело до позитивних змін в його особистості і створило в нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що значно знижує його суспільну небезпеку; позицію сторони обвинувачення, яка просить застосувати до обвинуваченого положення ст.75 КК України, суд вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення обов`язкового контролю за подальшою його поведінкою, та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України. Таке покарання буде відповідати принципу справедливості покарання і його меті - виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

При цьому суд зауважує, що щире каяття обвинуваченого прослідковувалось під час всього судового розгляду і дуже чітко було виражене в останньому слові, під час якого обвинувачений висловив своє ставлення до обвинувачення, повністю визнав свою вину, дав критичну оцінку своїм діям, усвідомлюючи тяжкість скоєного, що дає підстави вважати, що він від вчиненого злочину несе душевний тягар, що відповідало його емоційному стану.

Питання речових доказів вирішується у відповідності до ст.100 КПК України.
Згідно до ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/104- 10/1/85 від 03.02.2020 року, які складають 628, 04 грн.

Цивільний позов потерпілимне заявлявся, запобіжний захід у даному провадженні не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368,370,373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити покарання у вигляді 1(одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на ньогообов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 628 (шістсотдвадцять вісім) грн. 04 копійки.
Речові докази: мобільний телефон марки «Ulefone», переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити за належністю; товарний чек на мобільний телефон «Ulefone», який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1