У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_4
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок строку попереднього ув`язнення,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення з 11.09.2020 року по 02.12.2020 року в строк відбування покарання відповідно до вимог п.«г» ч.5 ст.72 КК України.

В судовому засіданні 13.12.2021 року, проведеному у режимі відеоконференції, засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор та представник ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки строк, який просить засуджений зарахувати в строк відбування покарання не є строком попереднього ув`язнення.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно п.14 ч.1 ст. 537 КПК Українипід час виконання вироків суд, визначений ч.2ст. 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Вимогами ч.2 ст. 539 КПК України передбаченого, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п.14 ч.1ст. 537 КПК України.

Засудженим ОСОБА_5 подано клопотання, в якому він просить відповідно до п. «г» ч.5 ст.72 КК України в редакції вищезазначеного Закону № 838-VIII зарахувати йому строк попереднього ув`язнення в Київському СІЗО з 11 вересня 2020 року по 02 грудня 2020 року в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 вересня 2020 року його було етаповано з Бучанської ВК №85 до Київського СІЗО для участі у судовому засіданні Верховного Суду, де він перебував до 02 грудня 2020 року, що підтверджується довідкою №09/200-В-199 від 11.08.2021 року ДУ «Київський слідчий ізолятор».

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2021 року засудженому ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 березня 2019 року (дата затримання) по 04 грудня 2019 року включно (дата набрання вироком законної сили), за злочин, який було вчинено ним 24 березня 2014 року в строк покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Також встановлено, що вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2019 року, який було залишено без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357, ч.3 ст.289 КК України та призначено покарання, із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України, у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно розпорядження вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2019 року набрав законної сили 04.12.2019 року.

Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому в розумінні ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, буквальний зміст абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) указує на те, що вказана норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення, а не будь-якого періоду перебування особи в установах попереднього ув`язнення.

При цьому вказівка в пункті «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк «перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження», стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.

При цьому положення пункті «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.

Протилежне тлумачення суперечило б самій суті поняття «попереднє ув`язнення».

Таким чином, відповідно до усталеної практики Верховного Суду (наприклад, постанови від 5 квітня 2018 року у справі № 265/2339/14-к, від 3 грудня 2019 року у справі № 537/400/17) у випадку скасування касаційним судом вироку суду першої інстанції та/або вироку чи ухвали суду апеляційної інстанції щодо злочину, який вчинено до 20 червня 2017 року включно, період перебування особи в місцях позбавлення волі чи в установах попереднього ув`язнення (для участі в цьому кримінальному провадженні):

- з дня набрання вироком суду першої чи апеляційної інстанції законної сили і до дня ухвалення відповідної постанови Верховним Судом вважається періодом відбування покарання на підставі вироку суду, що набрав законної сили, і не є попереднім ув`язненням, а тому положення ч. 5 ст. 72 КК (у редакції від 26 листопада 2015 року) не підлягають застосуванню до цього періоду;

- з дня скасування Верховним Судом вироку суду першої інстанції та/або вироку чи ухвали суду апеляційної інстанції і до дня набрання вироком законної сили за результатами нового розгляду в суді першої та/або апеляційної інстанцій підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК (у редакції від 26 листопада 2015 року).

Суд констатує, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Таким чином, попереднє ув`язнення означає перебування особи за умов ізоляції від суспільства до набрання вироком законної сили.

Суд підкреслює ще раз, що за нормами КПК України у строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду та попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 дійсно під час відбування покарання був етапований до ДУ «Київський слідчий ізолятор» на час розгляду касаційної скарги, однак уже після набрання вироком суду законної сили, а тому цей час не є строком попереднього ув`язнення й зарахуванню в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не підлягає, тому суд і прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого.

Керуючись ст.ст.537,539 КПК України,ст. 72 КК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок строку попереднього ув`язнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 17 грудня 2021 о 09 год. 00 хв.

СуддяОСОБА_1