У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0003391 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вільна-Поляна Баштанського району Миколаївської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-обвинуваченої за ч. 1 ст. 125 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

потерпіла ОСОБА_8

представник потерпілої адвокат ОСОБА_9

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003391, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що судом першої інстанції не дотримано засад, передбачених ст. 370 КПК України, а саме законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.

Зазначає, що вказана категорія справ може бути розпочата лише на підставі заяви потерпілої, однак, матеріали даного провадження містять лише рапорт слідчого, на підставі якого відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР. Просить врахувати, що потерпіла ОСОБА_8 з заявою про вчинений ОСОБА_6 злочин до правоохоронних органів не зверталася, тому вона не наділена процесуальним правом на відмову від підтримання обвинувачення.

На думку апелянта, провадження судом закрито з підстав, які не передбачено законом. Вважає, що підстави для закриття кримінального провадження, встановлені під час судового розгляду, зокрема, порушення порядку внесення відомостей про вказане кримінальне правопорушення до ЄРДР, не були взяті судом до уваги.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно обвинуваченню, 25 серпня 2017 року близько 21:30 год., ОСОБА_6 , знаходячись у приміщені будинку АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на ґрунті давніх неприязних стосунків із ОСОБА_8 , пластиковою пляшкою об`ємом 1,5 л, в якій знаходилась рідина, нанесла приблизно три удари в область спини ОСОБА_8 .

Внаслідок чого, у потерпілої ОСОБА_8 утворилися синці на спині, садна на передній поверхні грудної клітини, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Врахувавши відмову потерпілої ОСОБА_8 від обвинувачення та положення ч. 4 ст. 26, ч. 1 ст. 477, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд першої інстанції закрив кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачена ОСОБА_6 належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явилась. Її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду. Її інтереси представляє захисник ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу.

Прокурор, потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити ухвалу без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, органом досудового розслідування ОСОБА_6 висунуто обвинувачення в умисному спричиненні ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, та її дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з її відмовою від обвинувачення.

У силу засади диспозитивності і змагального характеру кримінального судочинства до числа процесуальних прав потерпілого у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення. Оскільки приводом до початку кримінального переслідування у такому провадженні є порушення приватного права, що належить конкретній особі, ця особа повинна мати можливість вибору форми його правового захисту, у тому числі й право впливати на рух кримінального провадження.

З огляду на це законодавець передбачив підставу закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, що безпосередньо залежить від волевиявлення особи, яка постраждала від кримінального правопорушення, - відмову потерпілого від обвинувачення (п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК).

Обов`язковим наслідком відмови потерпілого від обвинувачення є закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, однією із підстав для закриття кримінального провадження є відмова потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

За положеннями абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставина встановлена, зокрема п.7 частини першої цієї статті, виявляється під час судового провадження, суд постановлює ухвалу про закриття провадження.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції враховані при прийнятті рішення.

Оскільки під час судового розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_8 відмовилася від обвинувачення, суд першої інстанції прийняв законне, обгрунтоване та вмотивоване рішення про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст.284 КПК України.

Доводи апелянта про порушення порядку внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відношенні ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що потерпіла не подавала заяву про вчинене кримінальне правопорушення, не є слушними.

Так, з матеріалів кримінального провадження, зокрема, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, встановлено, що підставою для внесення відомостей та початку досудового розслідування по кримінальному провадженню за ч. 1 ст. 125 КК України, відносно ОСОБА_6 стало самостійне його виявлення слідчим СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 .

Відповідно до рапорту слідчого, в ході досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0003391, під час проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_8 , встановлено, що 25.08.2017 р. близько 20.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження.

Отже, під час досудового розслідування потерпіла зазначала про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , тобто повідомляла слідчого про факт вчинення стосовно неї злочину.

Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновки в постанові від 3 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к, провадження № 13-28кс19), згідно з якими кримінальний процесуальний закон не регламентує конкретного способу звернення потерпілого із заявою, яка зумовлює визначені у ч. 1 ст. 477 правові наслідки. Водночас захист прав і свобод людини як втілення принципу верховенства права вимагає надання переваги внутрішньому змісту юридично значущих дій над зовнішньою формою їх вираження.

З огляду на зазначене навіть у разі, якщо потерпілий не подавав до правоохоронних органів заяви про злочин як окремого процесуального документа, однак до початку чи під час досудового розслідування і/або судового провадження однозначно висловив свою позицію про притягнення винного до кримінальної відповідальності, відповідна позиція, зафіксована у процесуальних документах, дає підставу для кримінального переслідування особи за злочин приватного обвинувачення.

Крім того, Верховний Суд у постановах (справа № 721/352/18, провадження № 51-1551км19; справа № 761/6142/15-к, провадження № 51-1348км19) зазначив про те, що відсутність заяви про вчинення злочину уподібнюється до відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За такого, незважаючи на відсутність заяви потерпілої про злочин, який було виявлено слідчим, і відомості щодо якого внесено до ЄРДР, але потерпіла під час досудового розслідування однозначно висловила свою позицію про притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, а під час судового розгляду відмовилася від обвинувачення.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано закрив кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Незважаючи на те, що суд першої інстанції під час судового розгляду двічі розглядав клопотання потерпілої та відмовляв у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження приймав рішення (ухвали від 30.01.2020 та 21.08.2020), на що посилається апелянт, однак зазначена обставина не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Тому, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2020 року у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3