справа № 489/4530/19
провадження №1-кп/489/279/21
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу

13 грудня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

встановив:

Прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.
Як на підставу обрання запобіжного заходу прокурор вказує про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування від суду.
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України за п`ятьма епізодами, кримінальні провадження по яким перебувають на розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва.
ОСОБА_3 не одружений, не працюючий, раніше неодноразово судимий: 26.06.2007 вироком Центрального районного суду м.Миколаєва за ч.2.ст.263 КК України до штрафу у розмірі 600 гривень; 08.11.2007 Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.321 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 29.10.2008 Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.307 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 09.02.2012 Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.309, ч. 1 ст.190 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 15.05.2012 Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі; 09.12.2015 Корабельним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки; 14.02.2017 Корабельним районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст. 309, ч.2 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 15.05.2019 Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 16.04.2020 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 24.12.2020 Корабельним районним судом міста Миколаєва за ч.2 ст.185. ч.3 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі та на даний час утримується у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Миколаєва від 13.07.2021 про тимчасове залишення в слідчому ізоляторі.
Ризик переховування підтверджується тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним у сукупності із відсутністю постійного джерела доходів та проживання не у власному житлі. Крім того, ОСОБА_3 перебуваючи на волі не з`являвся у судові засідання, що перебувають у провадженні суду.
Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень підтверджується серед іншого обставинами справи, біографією та характеристикою особи. Так, ОСОБА_3 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом зброї та наркотичних засобів.
Тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення у сукупності із попереднім притягненням до кримінальної відповідальності, свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам переховування від суду і вчинення інших кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, оскільки відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений та захисник клопотання прокурора просили вирішити на розсуд суду, при цьому обвинувачений заперечував проти ризику переховування від суду.

Суд, вислухавши учасників провадження, дослідивши надані матеріали дійшов наступного.

Тримання під вартою, згідно зі ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, в п.103 справи «Анатолій Руденко проти України» (заява № 50264/08) Європейський суд з прав людини вказав, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.

У ході розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, неодружений, постійного та стабільного джерела прибутку не має, не одноразово судимий, в останнє 24.12.2020 вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ч.2 ст.185. ч.3 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі. У зв`язку із чим ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.07.2021 тимчасово залишений в слідчому ізоляторі.
У кримінальному провадженні обвинуваченому інкримінується вчинення декількох кримінальних правопорушень проти власності, які вчинено протягом короткого періоду, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів, що в сукупності з відсутністю офіційних джерел доходів підтверджує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
Щодо ризику переховування обвинуваченого від суду даний ризик належними і допустимими доказами не підтверджений.
З огляду на наведе, оцінивши в сукупності надані докази, суд вважає встановленими обставини існування ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.178 КПК України, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні правопорушення, в якому він обвинувачується, стан здоров`я і вік обвинуваченого, відсутність постійного місця роботи, джерела доходів, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий та на даний час відбуває покарання за останнім вироком, його майновий стан, спосіб та характер вчинення даного кримінального правопорушення, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню ризику, встановленому судом та приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні. Передбачений розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У випадках, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).
З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, даних про його особу та встановленого під час розгляду клопотання ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для визначення застави у розмірі двадцяти п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який достатньою мірою гарантує виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього, оскільки застава у меншому розмірі враховуючи характер та специфіку інкримінованих діянь, розмір шкоди, за якими обвинувачується ОСОБА_3 , не здатна забезпечити належне виконання ним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.177, 178, 194, 196, 372 КПК України, суд

постановив:
Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 05 лютого 2020 року (включно).

Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 62025,00 грн. (шістдесят дві тисячі двадцять гривень 00 коп.) з виконанням наступних обов`язків:
- з`являтись за вимогою до суду;
- не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1