ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3177/21 Провадження № 1-кп/636/740/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001254, внесеному 18 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Борова, Борівського району, Харківської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, незасудженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , командира міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
Молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, діючи з прямим умислом з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 26.12.2018 не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза її межами і проводив час на власний розсуд. 17.01.2019, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, молодший сержант ОСОБА_4 самостійно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявся та погодився з зазначеними в обвинувальному акті обставинами вчинення злочину, пояснивши суду, що покинув військову частину за сімейними обставинами на ґрунті непорозуміння та запив.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За згодою сторін, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.

Тому, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:

- довідки ОСК ГУНП України в Полтавській області та ОСК МВС України від 28.08.2020, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності;

- довідки, виданої КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер» від 01.02.2021, згідно якої ОСОБА_4 до лікаря-психіатра не звертався;

- службової характеристики від 25.06.2020, виданої під час служби у військовій частині НОМЕР_2 , згідно якої ОСОБА_4 за час проходження служби зарекомендував себе позитивно, сумлінно виконує свої обов`язки;

- довідки-характеристики від 01.09.2020, виданої за місцем мешкання, згідно якої скарг зі сторони сусідів та мешканців селища на ОСОБА_4 не надходило, компрометуючих матеріалів немає;

- довідок про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України від 17.05.2021, згідно яких ОСОБА_4 безпосередньо брав участь в АТО у 2016-2018 роках;

- посвідчення серії НОМЕР_3 учасника бойових дій;

- військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_4 ;

- подяки міського голови Чугуївської міської ради Харківської області за 2018 рік;

- свідоцтва про успішне навчання ОСОБА_4 за програмою підготовки у 2021 році за фаховою підготовкою ВОС-143 (навідник);

- відзнаки Президента України про нагородження ОСОБА_4 медаллю «За участь в антитерористичній операції» від 17.02.2020.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином та дані про особу винного, а саме: раніше не засуджений, характеризується позитивно, є учасником бойових дій, під час проходження служби нагороджений подяками та відзнаками.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання, суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також, достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також, враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя -