У Х В А Л А

23.09.2021 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001248, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2021, за ч. 1 ст.203-2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_2 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.09.2021 о 15:51 год. надійшло повідомлення зі служби "102" , від ГО "Доста" про те, що 12.09.2021 за адресою м. Ужгород Українська, що виявлено незаконні ігрові автомати "Спорт бар", поряд з супер-маркетом «АТБ».
В ході огляду місця події, який проводився 12.09.2021 року, в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 виявлено та вилучено вказане у клопотанні слідчим тимчасово вилучене майно, яке постановою слідчого СВ Ужгородського РУП від 13.09.2021 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Слідчий зазначає, що вказане у клопотанні тимчасово вилучене під час огляду місця події майно є предметом вчинення даного кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Клопотання слідчого обґрунтовується тим, що в органу досудового розслідування наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме: арешту майна з метою виконання завдання - запобігання можливості його відчуження, розпорядження та користування, тобто забезпечення його зберігання.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, заяв про відкладення судового розгляду чи розгляд клопотання без їх участі не подали.
Вивчивши зміст клопотання та додані до нього письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначенихст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Згідно з ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
В свою чергу, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає конкретні випадки, в разі наявності яких може бути взагалі розглянуто питання про арешт майна.
Разом з тим, у порушення приписів п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна зазначено перелік і види майна, що належить арештувати, однак відсутні будь-які документи (відомості), які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном, а також до клопотання не додані оригінали або копії відповідних документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
За таких обставин слідчий суддя позбавлений можливості належним чином повідомити володільця майна про розгляд клопотання про арешт майна.
Разом з тим відповідно до вимог ст. 64-2 КПК України права і обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Оскільки встановлено, що погоджене прокурором клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає не можливим розглянути його, як про це просить в клопотанні слідчий.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, який його погодив, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001248, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2021, за ч. 1 ст.203-2 КК України - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1