Справа № 461/8289/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1159/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,
затриманого ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2021 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення видачі особи,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2021 року клопотання заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_10 задоволено та застосовано до

ОСОБА_6 (ОСОБА_11 ),
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 10.12.2021, до вирішення питання про його видачу компетентним органам Турецької Республіки.
Строк дії ухвали визначено до 10.12.2021.
На ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ухвала є незаконною, необгрунтованою, а відтак підлягає скасуванню.
Зазначає, що жодним належним та допустимим доказом не підтверджений ризик, щодо наміру ухилятись затриманим від здійснення екстрадиції, якщо така відбудеться. Натомість в додатках до матеріалів клопотання та й в самій ухвалі міститься інформація, що до затриманого раніше вже обирався запобіжний захід по цій же справі, але апеляційним судом ухвала суду першої інстанції була скасована.
До нового затримання вже пройшов тривалий час (достатній), щоб втекти з місця свого проживання та почати переховуватись від органів досудового розслідування. Натомість останній перебував за місцем свого проживання спільно зі своєю дружиною. Кожен день ходив на роботу, навчався в начальному закладі. Виходячи із місця затримання працівниками СБУ вбачається, що таке відбулось поряд з місцем проживання затриманого, що підтверджує те, що ОСОБА_6 , жодного наміру переховуватись від правоохоронних органів не мав.
Наявні в матеріалах клопотання рапорти про те, що ОСОБА_6 відсутній за місцем проживання є без підставними, оскільки, жодного разу такі не приходили за вказаною адресою.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладенні в ній мотиви, просять таку задоволити. ОСОБА_6 просив застосувати до нього домашній арешт, вказав, що на даний час проживає у цивільному шлюбі із ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_1 , працює водієм таксі «Uber», наміру переховуватись від органів досудового розслідування не має. Із дружиною ОСОБА_13 з якою офіційно перебуває у шлюбі не проживає протягом двох років, однак не може з нею розлучитись, так як вона перебуває за кордоном.
Прокурор під час апеляційного розгляду апеляційні скарги заперечив, судове рішення вважає законним та обґрунтованим, просить ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, виступ сторони захисту, прокурора про законність судового рішення, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задоволити частково з таких підстав.
З матеріалів провадження встановлено, що на адресу Львівської обласної прокуратури 16.09.2021 надійшла засвідчена копія запиту компетентного органу Турецької Республіки про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виконання вироку суду та доручення Міністерства юстиції України від 07.09.2021 № 75946/90381-26-21/12.1.4 про забезпечення проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі вказаної особи до Турецької Республіки.
Згідно наданих Головною прокуратурою м. Стамбул, Турецька Республіка, документів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукується компетентними органами цієї ж держави, для виконання рішення 2-го суду по тяжких злочинах Анатолійського округу міста Стамбул від 29.01.2013, яким його засуджено за скоєння злочину, передбаченого п.п. а, с ч. 1 ст. 149 закону № 1-5237 Турецької Республіки, до 8 років та 9 місяців позбавлення волі, та рішення 1-го суду з виконання покарань Анатолійського округу міста Стамбул від 26.01.2021, яким його засуджено за скоєння злочину, передбаченого п.п. а, с ч. 1 ст. 149 закону № 1-5237 Турецької Республіки, до 6660 днів позбавлення волі.
Прокуратурою м. Стамбул Анатолійського округу, Турецька Республіка, 31.12.2020 постановлено про арешт ОСОБА_6 для відбуття покарання у виді 8 років та 9 місяців позбавлення волі.
Крім цього, Головною прокуратурою м. Стамбул, Турецька Республіка, 27.07.2021 видано ордер на арешт ОСОБА_6 для відбуття покарання у виді 6660 днів позбавлення волі.
13.07.2021 о 16 год. 30 хв. працівниками ЛРУП №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з перебуванням в міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції, ініціатором якого є Турецька Республіка.
Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 16.07.2021 стосовно громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб та його поміщено до Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.08.2021 ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 16.07.2021 про застосування до ОСОБА_6 тимчасового арешту скасовано, постановлено нову ухвалу, відповідно до якої у застосуванні тимчасового арешту відмовлено, особу звільнено з-під варти в залі суду.
Інкриміновані ОСОБА_6 злочини, передбачені п.п. а, с ч. 1 ст. 149 закону № 1-5237 Турецької Республіки, за законодавством України кваліфікуються за ст. 186 Кримінального кодексу України, що відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином, і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк більше одного року. Строк давності виконання обвинувального вироку не минув. Кримінальні правопорушення, за які розшукується особа, не належать до військових, не носять політичного характеру та не порушуються відповідно до положень ст. 477 КПК України за заявою потерпілого.
Згідно з висновком Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 05.08.2021, громадянин Турецької Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , виданою 11.08.2020, орган видачі - 4601, термін дії якої закінчився 09.08.2021.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу перебуває в міжнародному розшуку.
З таким висновком колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч.1, ч.4 ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подаються: 1) копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України; 2) документи про громадянство особи; 3) наявні матеріали екстрадиційної перевірки. Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. При вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 27.11.2014 року (справа «Хомулло проти України», заява № 47593/10 ), суд повторно зазначав, що мета пункту 4 статті 5 полягає у забезпеченні права осіб, яких затримано і взято під варту, на судовий контроль за законністю застосованого до них заходу (див. рішення від 11 жовтня 2007 року у справі «Насруллоєв проти Росії» (Nasrulloyev v. Russia), заява № 656/06, п. 86).

Більше того, пункт 4 статті 5 Конвенції, гарантуючи взятим під варту особам право ініціювати судове провадження для встановлення законності позбавлення їх свободи, також проголошує їхнє право на судове рішення стосовно законності тримання під вартою, що має бути ухвалене без зволікань після порушення такого провадження, а також на рішення суду про звільнення, якщо виявиться, що тримання під вартою незаконне (див. вищенаведене рішення у справі «Барановський проти Польщі» (Baranowski v. Poland), п. 68). Існує особлива потреба у швидкому рішенні щодо законності тримання під вартою у випадках, коли триває судовий розгляд, оскільки підсудний має повною мірою користуватися перевагами принципу презумпції невинуватості (див. рішення від 4 жовтня 2001 року у справі «Іловєцький проти Польщі» (Ilowiecki v. Poland), заява № 27504/95, п. 76). Та ж логіка може застосовуватися і до тримання під вартою до вирішення питання щодо екстрадиції, коли розслідування ще триває (див. рішення від 8 січня 2009 року у справі «Худякова проти Росії» (Khudyakova v. Russia), заява № 13476/04, п. 92)

Матеріали клопотання прокурора про застосування щодо громадянина Туреццької Республіки ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) не містять доказів, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися або з`явилися нові ризики, які б виправдовували тримання ОСОБА_6 під вартою.

Відповідно до положень ч. 1, ч.2 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:

1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;

2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;

3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;

4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею при винесенні ухвали не було обґрунтовано, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для забезпечення виконання останнім належної процесуальної поведінки.

З урахуванням вказаного, а також даних в їх сукупності про особу ОСОБА_6 , його віку, наявності місця проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , міцність його соціальних зв`язків, наявності роботи, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), застосувавши до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у нічний час доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 10 грудня 2021 року, з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження в повній мірі відповідає практиці Європейського суду з прав людини та статті 5 Конвенції, положення якої вказують, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

На підставі викладеного ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_14 про застосування щодо громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо останнього домашнього арешту у нічний час доби, з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 жовтня 2021 року скасувати.
Клопотання заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_14 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) щодо громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.
Застосувати до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22.00 год до 06.00 ранку, строком до 10.12.2021 включно.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , наступні обов`язки:
- не відлучатись із населеного пункту в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;
- з`являтися за викликом до прокурора або суду за першою вимогою;
- повідомляти прокурора або суд про зміну місця свого проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та/або інші документи, що дають право на виїзд за межі території України;
- носити електронний засіб контролю.
Визначити термін дії обов`язків, покладених судом до 10 грудня 2021 року включно.
Звільнити ОСОБА_6 з - під варти з залу суду, зобов`язавши його невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 , а контроль за її виконанням на заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_14 та прокурора ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3