УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2022 Справа №607/726/22 Провадження №1-кп/607/248/2022 м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження : прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
провівши підготовче судове засідання в залі суду в м.Тернополі у кримінальному провадженні №0000297 дані про яке 22.11.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, що має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України
ВСТАНОВИВ:
14.01.2022 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000297 від 22.11.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.01.2021 вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, у відкритому судовому засіданні суддею одноособово за участю учасників кримінального провадження. Зазначив, щ підстави для повернення обвинувального акту прокурору, так як і підстави для закриття кримінального провадження відсутні.
Крім того прокурором у підготовчому судовому засіданні було подано письмове клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор послався на те, що продовжують існувати ризики можливого переховування ОСОБА_4 від суду, вчинення ним інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. На думку прокурора, застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо призначення даного кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Поряд з цим вважав клопотання прокурора таким, що не підлягає задоволенню. Вказав, що шкодує про те, що сталося, посилаючись на наявність у нього малолітньої дитини та постійного місця проживання, просив суд змінити запобіжний захід на більш м`який.
Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував. Крім того просив відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважав за можливе застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжних захід, зокрема домашній арешт, або особисте зобов`язання. На думку захисника зазначені прокурором у клопотанні ризики, передбачені ст.177 КПК України є недоведеними, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, наміру ухилятися від суду не має, оскільки не оспорює фактичні обставини та кваліфікацію кримінального правопорушення, повністю відшкодував завдану потерпілим шкоду від злочину. Зазначав, що тяжкість кримінального покарання не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечували. Посилаючись на повне відшкодування обвинуваченим завдана злочином шкода та у зв`язку з цим відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_4 , зазначили про відсутність підстав для продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження стосовно можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Згідно з ч. 1 ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.
Статтею 291 КПК України визначені вимоги до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Дослідивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000297 від 22.11.2021 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194 КК України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та являлись підставою для повернення обвинувального акту прокурору, судом не встановлено. За підсудністю даний обвинувальний акт підлягає розгляду Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово за участю учасників кримінального провадження.
Перешкод для призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акту судом не встановлено; підстави для прийняття рішення в порядку, передбаченому п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні, як і підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, судом на виконання ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України, а саме в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу.
Враховуючи, що суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, таким чином, з огляду на наведені у клопотанні прокурора доводи, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри.
Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких послався прокурор у клопотанні, суд приходить до висновку, що існує незначний ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду. Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. На думку суду, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
За наведеного, в ході судового розгляду клопотання знайшов своє підтвердження ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Поряд з цим, суд вважає, що прокурор не довів існування ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому провадженні.Суд зазначає, що прокурором, всупереч вимогам ст. ст. 184, 199 КПК України, не подано до суду документальних доказів наявності зазначених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також того, що ці ризики виправдовують подальше тривале тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. В судовому засіданні жодних доказів на підтвердження вказаних ризиків суду надано не було.
При розгляді клопотання прокурора суд також враховує, що сама тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень не може виправдовувати його тривале ув`язнення. Поряд з цим суд також приймає до уваги засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п.219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.
Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю відшкодував завдану потерпілим злочином шкоду, у нього є постійне місце проживання та малолітня дитина на утриманні, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.
Викладені обставини справи, навіть з огляду на тяжкість інкримінованих злочинів, на переконання суду, не дають підстав для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, однак вважаються достатніми для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певну пору доби, з покладенням обмежень, визначених ч.5 ст.194 КПК України.
На думку суду застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання існуючому ризику та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар та не суперечитиме КПК України та практиці Європейського суду з прав людини.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 291, 314-317 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000297 від 22.11.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194 КК України у судовому засіданні, в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на 15 год. 30 хв. 28 січня 2022 року.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні. В судове засідання викликати прокурора, потерпілих, обвинуваченого, захисника обвинуваченого.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 - задовольнити. Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, шляхом заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: з`являтися до прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу та покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків визначити по 20.03.2022.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати у Тернопільський РУП ГУНП України в Тернопільській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а обвинувачений ОСОБА_4 негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.

На ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду в частині обрання запобіжного заходу не зупиняє її виконання.

Головуючий суддяОСОБА_1