05.01.2022 ЄУН № 337/4505/20
Провадження 1-кп 337/40/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 січня 2022 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0001316 від 02.09.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, ромської національності, не одруженого, не працевлаштованого, дітей на утриманні не має, без місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.11.2013 року Бердянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 187, 69 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 24.01.2014 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 28.02.2020 року,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, ромської національності, не одруженого, не працевлаштованого, без місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянки України, ромської національності, заміжньої, не працевлаштованої, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає з адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Синельникове Дніпропетровської області, громадянки України, ромської національності, не заміжньої, не працевлаштованої, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, місця реєстрації не має, фактично мешкає з адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України
В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2020 року, приблизно о 13 годині 13 хвилин, ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за розбій, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння майном потерпілих, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою швидкого та незаконного збагачення, разом із вищевказаними співучасниками, використовуючи автомобіль ВАЗ 217230, д.н. НОМЕР_1 чорного кольору, приїхали у двір будинку АДРЕСА_4 .
Перебуваючи у дворі вказаного будинку, ОСОБА_7 , помітила ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та, усвідомлюючи легкість вчинення злочину відносно особи похилого віку, реалізовуючи свій злочинний умисел, дізналась у останньої адресу її проживання, для цього ліфтом піднялась до вхідних дверей разом з потерпілою, де зазначила останній, що спочатку відвідає особу на ім`я ОСОБА_12 , а потім зайде з перевіркою до неї.
Після того, як ОСОБА_13 зайшла у свою квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , через декілька хвилин на міжсходинковий майданчик на поверсі, де мешкає потерпіла прибули ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , під вигаданим приводом перевірки лічильників проникли до квартири ОСОБА_11 .
Одночасно із цим, ОСОБА_6 , у відповідності до відведеної їй ролі, розділяючи протиправні наміри ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , з метою своєчасного попередження співучасників злочину про можливу появу небажаних свідків, та таким чином запобігаючи їх подальшому викриттю, залишилась спостерігати за оточуючою обстановкою у під`їзді на міжсходинковому майданчику біля дверей тамбура, що веде до квартири потерпілої .
Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, відволікала потерпілу шляхом спонукання написання неї заяви щодо пільг дітям війни, чим надала можливість через незачинені двері потрапити ОСОБА_5 у приміщення квартири потерпілої.
Одразу як тільки ОСОБА_11 винайшла у квартирі сторонніх осіб, ОСОБА_7 почала вимагати у неї гроші. У той час, ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за розбій, знаходячись у приміщенні вказаної квартири, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою швидкого та незаконного збагачення, щоб обмежити рух ОСОБА_11 , штовхнув її на диван, після чого ОСОБА_5 , утримуючи останню в такому положенні, подолавши її волю до опору, користуючись перевагою у віці та фізичній силі, з метою заволодіння майном потерпілої, створивши всі необхідні умови для залякування ОСОБА_11 , розпочав погрожувати їй застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я, а саме фізичною розправою за допомогою ножа, висловивши на адресу потерпілої: «Дайте ножа, я її поріжу».
В свою чергу, ОСОБА_4 , бажаючи доведення свого злочинного наміру до кінця, усвідомлюючи характер насильницьких дій ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою, задля усунення перешкод у заволодінні майном з боку ОСОБА_11 , вхопив її за обличчя та закрив рота, спричинивши останній синець в ділянці лівої щоки з розповсюдженням на ділянку нижньої щелепи ліворуч, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, позбавивши її тим самим можливості покликати на допомогу.
Користуючись тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , погрожуючи застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_11 , утримують її на дивані, при цьому ОСОБА_6 забезпечує своєчасне повідомлення про можливу небезпеку, ОСОБА_7 , усвідомлюючи характер насильницьких дій по відношенню до потерпілої, діючи умисно, як співвиконавець, для досягнення спільної мети щодо заволодіння майна, відшукала у квартирі належні потерпілій грошові кошти у загальній сумі 2700 гривень, які утримуючи при собі, разом із іншими співучасниками злочину, направилась до виходу з квартири.
Знаходячись у коридорі квартири, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 заволоділи портативною акустичною колонкою «JBL» червоного кольору, вартістю 306 гривень 67 копійок та мобільним телефоном «Samsung GT-E1080W» чорно-червоного кольору, вартістю 116 гривень 67 копійок, після чого безперешкодно зникли з місця вчинення злочину на автомобілі ВАЗ 217230, д.н. НОМЕР_1 .
Таким чином в результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_14 був завданий матеріальний збиток на загальну суму 3123 гривні 34 копійки.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою провину визнала частково, вважає, що її дії слід кваліфікувати як шахрайство, суду пояснила, що 2 вересня 2020 року вони з ОСОБА_5 та особою, яку вона називає «Петро» приїхали до Хортицького району м.Запоріжжя, бо їй потрібно було забрати документи у першій дитячій лікарні. За кермом автомобіля «Пріора» перебував ОСОБА_5 . Лікарню вони не знайшли, каталися вулицями. Потім вона побачила потерпілу, попросила її висадити, пояснивши близьким, що їй потрібно відвідати знайомих. На вулиці вона підійшла до потерпілої, представилася працівником зі служби перевірки лічильників. Вони зайшли в під`їзд, потерпіла назвала їй адресу. Вона сказала, що зайде до сусідів, потім до неї. Після чого вона піднялася в квартиру до потерпілої, подзвонила у двері. Потерпіла відчинила їй двері, вона зайшла у квартиру, одразу переписала дані лічильників, після чого дала потерпілій аркуш паперу, щоб та написала заяву щодо пільг «дітям війни». Потім вона розповіла потерпілій, що якщо та передасть їй гроші, то отримує до них добавку. Потерпіла погодилася, сказала їй зайти у кімнату, та у шафі у кишені пальто чи куртки узяти гроші у сумі приблизно 2700 грн. Гроші вона забрала, більш нічого не брала, після чого до квартири потерпілої зайшов ОСОБА_5 , спитав: «Що ти робиш?», після чого вони вийшли з квартири, сіли у машину та поїхали. Після шахрайства вони поїхали додому, в районі «Лахті», на перехресті підібрали ОСОБА_15 , а пізніше біля школи підібрали ОСОБА_16 з речами.На поставлені питання ОСОБА_7 відповіла, що їй невідомо звідки ОСОБА_5 дізнався про адресу потерпілої. Інші особи в квартиру потерпілої не заходили, шахрайські дії по відношенню до потерпілої вчиняла лише вона, ОСОБА_5 про це нічого відомо не було. Після того, як потерпіла впустила її до квартири, вона зачинила двері. В кімнату, де зберігалися гроші, потерпіла не заходила, писала заяву на кухні. Знайшовши гроші, вона повернулася до потерпілої, перерахувала гроші, сказала чекати на компенсацію та збиралася йти, відчинила двері, у цей час зустріла ОСОБА_5 . Одягнута вона була у оранжеву футболку, ОСОБА_5 - у щось темне. Коли вони виходили з квартири, потерпіла не кричала, будь-яких тілесних ушкоджень на потерпілій вона не бачила взагалі. Машина стояла у тому самому місці, де її висадили. ОСОБА_4 побачив машину на світлофорі, махав їм, щоб вони зупинилися. Біля магазину «Спорт-Мастер» він сів у машину, біля школи вони побачили ОСОБА_6 з речами та також забрали її у машину. Грошові кошти вона залишила собі, нікому не передавала, де вони поділися, пояснити не може, можливо, вона їх викинула. На заправці їхню машину зупинили, як у машині опинилися мобільний телефон та колонка потерпілої пояснити не може.
Пізніш, після допиту обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на питання захисника пояснила, що колонку та мобільний телефон узяла вона, сховала під майку, потім залишила у машині, але де саме вона їх брала, пояснити не може.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину не визнав, суду пояснив, що він перебував у гостях у ОСОБА_6 . Його попросили сісти за кермо, бо хотіли просто покататися. З ними був ОСОБА_17 , це колишній чоловік ОСОБА_7 та їхній син. Хто саме керував дорогою, пояснити не може. Вони приїхали до під`їзду, де ОСОБА_7 сказала, що тут живуть її знайомі, вийшла з машини та кудись пішла. ОСОБА_18 залишився біля машини, хлопчик в машині, він пішов за кут будинку, щоб справити фізіологічні потреби. Коли він повернувся, ОСОБА_18 попросив його подивитися у під`їзді ОСОБА_19 . Він зайшов у під`їзд, піднявся сходами на 2 чи 3 поверх, побачив, що двері були відчинені, прислухався та впізнав голос ОСОБА_20 . Він зайшов у тамбур. Павловська вже виходила з квартири, він сказав їй: « ОСОБА_21 , бо твій чоловік вже нервує». Потерпіла стяла поруч ОСОБА_20 , ушкоджень на ній він не бачив. Потерпіла прощалася з ОСОБА_19 : « ОСОБА_22 , донечко, з богом! Щастя, здоров`я тобі, приходь ще». Вони з ОСОБА_23 вийшли з під`їзду та одразу поїхали додому, на АДРЕСА_6 . По дорозі підібрали ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , на заправці їх затримали. На поставлені питання суду відповів, що він був одягнутий у чорну вишиванку. Колонку та мобільний телефон він не бачив взагалі. Звідки вони взялися у машині, йому невідомо. Гроші у ОСОБА_7 він не брав, вилучені у нього при затриманні гроші, належать йому. У ОСОБА_7 він нічого не розпитував, бо це суперечить їхнім традиціям. В квартиру потерпілої не заходив. Вважає, що потерпіла ОСОБА_11 дає неправдиві покази, бо обурилася на них.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину не визнав, у судовому засіданні пояснив, що 2.09.2020 року він приблизно об 10 годині ранку проснувся дома, розбудив брата ОСОБА_24 . З ОСОБА_24 вони ще звечора домовлялися вранці піти до знайомого з приводу тренувань. Він покупався, перекусив легенькими бутербродами. Об 11 годині вони вирішили виходити. У родині є автомобіль «Пріора», яким користуються усі члени родини. Він побачив, що автомобіль відсутній, тому вони з братом пішли пішки до знайомого, що живе в дворах біля магазину «Спорт Майстер». Вони прийшли до ОСОБА_25 , розбудили його. З ОСОБА_25 вони розмовляли півгодини, з 11-30 до 12-00. Домовившись, він повертався додому, а брат ОСОБА_24 залишився у знайомого. Він зайшов до магазину АТБ, купив енергетик та снікерс. Біля виходу зустрів знайомого, з яким відбував покарання, анкетні дані його він не пам`ятає. Розмовляли вони приблизно 30-40 хвилин, після чого попрощавшись, він пішов додому. Дорогою він почув знайомий звук, характерний для їхньої машини. За зупинкою громадського транспорту він зупинив їх «Пріору», сів позаду. Водій, якого він його називає « ОСОБА_26 », повернув за Центральний РАЦС. Біля школи вони зустріли ОСОБА_16 . Оранка уступила їй місце попереду. Ротарь пересів на заднє сидіння. Речі поклали до багажнику. Вони поїхали на заправку, де їх затримали. При затриманні використовували зброю. На його питання поліціанти відповіли, що машина в «орієнтировці». Музикальну колонку та мобільний телефон він вперше побачив, коли вже проводили відеозапис під час огляду авто. Він був одягнутий у світлу футболку, з різнобарвним малюнком, без бороди, в мокасинах та штанях. Він вважає, що його особу просто переплутали, бо до вчинення злочину він не причетний. На питання захисника відповів, що винайдений слід у квартирі потерпілої належить не йому, чому саме до такого висновку дійшов експерт, він пояснити не може.

Обвинувачена ОСОБА_6 свою провину не визнала, суду пояснила, що ніякого злочину вона не вчиняла, 2 вересня 2020 року вона продавала речі: подушки, ковдри та продукти на «ДД». ЇЇ підібрали машиною біля школи, мали намір повернутися додому, заїхали на заправку, де їх затримали. Особа потерпілої та свідків їй відома не була, чому вони вказують на неї, пояснити не може, вважає, що вони плутаються в показах.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_5 та часткове визнання ОСОБА_23 своєї провини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, їх винуватість повністю підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо у судовому засіданні.

Так, у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що 2 вересня 2020 року об обідні вона поверталася з дачі, біля під`їзду до неї підійшла ОСОБА_7 , яка повідомила, що перевіряє лічильники води та чекає на неї. Вони вдвох піднялися ліфтом на 8 поверх, вона відчинила двері, запросила ОСОБА_27 , але та відповіла, що зараз зайде до якоїсь ОСОБА_12 та повернеться. Через 30 хвилин, їй подзвонили у двері, вона відчинила, до квартири зайшли ОСОБА_28 та молодий чоловік, одягнутий у вишиванку ( у судовому засіданні потерпіла показала на особу ОСОБА_4 ). Також на площадці під`їзду вона бачила ОСОБА_6 з хлопчиком та другого чоловіка, ромської національності, при цьому двері ані в тамбур, ані в квартиру вона не зачиняла. ОСОБА_28 та ОСОБА_4 пройшли на кухню. Вона відповіла, що лічильники знаходяться у туалеті. ОСОБА_28 зайшла до туалету, щось подивилася, сказала: «0,4» та повернулася на кухню, де протягнула їй аркуш паперу, ручку та наказала писати якийсь текст щодо «дітей війни». ЇЇ це здивувало, але вона вже зовсім не усвідомлювала, що відбувається. Тоді ОСОБА_28 ромською мовою звернулася до ОСОБА_4 , після чого, одразу направилася до великої кімнати. Вона пішла за нею, а чоловік - за ними. Дорогою вона побачила, як з кімнати вибігав маленький циганський хлопчик, якого вона бачила у коридорі. Вона почала кричати : «Що він тут робить?» . Одразу ОСОБА_28 стала вимагати у неї гроші: «Де гроші? Давай гроші!». Одразу у квартиру увійшов другий обвинувачений ( у засіданні показала на ОСОБА_5 ). Один з чоловіків штовхнув її на диван та закрив своєю рукою їй рота, щоб вона не кричала. При цьому у руці він тримав якийсь металевий предмет, що подряпав їй обличчя та залишив синці. Другий чоловік своїми руками охопив її руки та ноги та утримував її на дивані, при цьому російською мовою кричав: «Дайте ножа, я її приріжу». Вона перелякалася за своє життя, опір не чинила. Так її утримували протягом 20-30 хвилин, при цьому вона ледве дихала, повітря було обмаль, але свідомість не втрачала. У цей час ОСОБА_28 відкрила двері у шафі, почала лазити по кишенях одягу, переривала речі. У кишені пальто вона витягла грошові кошти у сумі 2700 грн., після чого вийшла з кімнати. Лише тоді її чоловіки відпустили. Чоловік у вишиванці вийшов за ОСОБА_23 , а другий витягнув з шафи дипломат, відчинив його, витрусив речі на підлогу, хотів забрати його, роздивився, потім викинув. Також у неї пропали: акустична колонка та мобільний телефон «Samsung GT-E1080W» чорно-червоного кольору. Після того, як цигани вибігли з квартири, вона ледве отямилася, піднялася на 9 поверх до сусідки, розповіла їй, що трапилося, попросила викликати поліцію. Коли приїхала поліція, вона спустилася на вулицю до під`їзду, де зустріла сусідку. Сусідка витерла кров з її обличчя, намагалась заспокоїти, розповіла, що бачила, як цигани сіли у машину та запам`ятала номер машини, який повідомила поліції. Потім їй повідомили, що обвинувачених затримали на заправці, де вони вже витрачали її гроші. У райвідділі вона надала свої пояснення, потім пройшла медичне обстеження. На теперішній час їй відшкодували гроші за її позовом, але вона ніколи не пробачить обвинувачених, які «забрали у неї півжиття», просить призначити їм суворе покарання.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала на ОСОБА_4 як на особу, що зайшла до неї одразу з ОСОБА_23 , зазначив, що він був вдягнутим у вишиванку, та закривав їй рота; а другий, як вона пам`ятає був одягнутий у джинсову куртку та погрожував їй ножом, утримуючи на дивані. Однак пояснила, що пройшло чимало часу з події, обвинувачені занадто схудли. Також у судовому засіданні після огляду речових доказів: мобільного телефону «Samsung GT-E1080W» чорно-червоного кольору та акустичної колонки «JBL» червоного кольору підтвердила належність зазначених речей їй.

Оцінюючи покази потерпілої ОСОБА_11 суд вважає їх в цілому логічними та послідовними та такими, що відповідають іншим доказам по справі, наданими стороною обвинувачення. Наявні суперечності в показах (зокрема, в частині того, що фактично у вишиванку був одягнутий ОСОБА_5 , а не ОСОБА_4 ) обумовлені похилим віком потерпілої, спливом певного часу з дня вчинення правопорушення та суб`єктивним сприйняттям події, які відбувалися для неї в несприятливих умовах, та не є такими, що виправдовують обвинувачених.

Про застосування до неї насильства, заподіяння обвинуваченими їй тілесних ушкоджень та заволодіння грошовими коштами двома чоловіками та двома жінками, вона зазначала одразу у день вчинення злочину відповідно до Протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 2 вересня 2020 року та розповідала свідкам і працівникам поліції.

Аналізуючи покази потерпілої, суд приходить до висновку, що на наявність застосування насильства та погрози застосування психічного насильства з боку обвинувачених до потерпілої ОСОБА_11 вказують її пояснення: «Один з них обвинувачених посадив мене на диван, затулив рота рукою з металевим предметом, так що важко було дихати». Після цих дій у неї утворилися тілесні ушкодження у вигляді порізу, з якого «текла кров, яку на вулиці витерла сусідка» та синці. Другий обвинувачений скрутив її руки та ноги своїми руками та утримував її в такому положенні, при цьому висловлену ним погрозу: «Дайте ножа, я зараз її поріжу» вона сприйняла як реальну, перелякалася за своє життя. На узгодженість дій обвинувачених свідчить те, що усі четверо обвинувачених знаходилися на площадці у коридорі біля її квартири, перед тим як вона впустила до квартири ОСОБА_27 та ОСОБА_4 , другий обвинувачений ОСОБА_5 потрапив у квартиру у той час, коли потерпіла побачила циганського хлопчика, що вибігав з великої кімнати, та висловила свої заперечення проти цього. Крім того, чоловіки припинили насильство по відношенню до неї тільки після того, як ОСОБА_28 знайшла у шафі її гроші та заволоділа ними.

Крім потерпілої у судовому засіданні були допитані в якості свідків з боку обвинувачення ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 .

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні пояснила, що приблизно 2 чи 3 вересня 2020 року вона після 13-00 год. забрала дитину зі школи та разом зі свідком ОСОБА_32 відпочивала на дитячому майданчику. Вона звернула увагу на незнайому машину, яка була припаркована на зеленій зоні біля другого під`їзду. Вікна машини були затоновані. Машина була темного кольору, вітчизняного виробництва, марку та модель якої вона назвати не може. Вони сиділи за столиком на відстані приблизно три метри до машини. Водій машини був ромської національності, одягнутий у зелену футболку «поло» та джинси, 25-30-ти років. Він обходив машину, відчиняв задні двері, підходив і до них. Потім водій сів за кермо, стрімко під`їхав до третього під`їзду. Вона розвернулася та побачила, як до машини з під`їзду, де мешкає потерпіла, вибігають дві жінки та чоловік. При цьому вона не бачила, як саме та хто з них відчиняв вхідні двері у під`їзд. Бачила лише, як першою побігла жінка у віці у голубому сарафані з квітами, а за нею - жінка у оранжевій футболці та чоловік у чорній футболці з вишивкою на планці. Молода жінка відчинила передні двері та сіла у машину біля водія. Жінка у віці відчинила двері за нею та сіла у салон. Коли чоловік у чорній футболці сідав на заднє сидіння за водієм, вона звернула увагу, що ці двері вже були відчинені. Вона стояла обличчям до автомобілю, та крім двох силуетів на перших сидіннях та двох на задніх, нікого не бачила. Як тільки вони заскочили, автомобіль одразу на великій швидкості зник з місця пригоди, а через 5 хвилин до під`їзду приїхали працівники поліції. Одразу з під`їзду вийшла т.Зіна, яка мешкає на 8 поверсі. ОСОБА_33 була налякана, трусилася, нервувала, на її обличчі була наявна кровава ранка. Вона обробила ранку перекисом водню, дала їй серветку. На сарафані у потерпілої також була маленька пляма крові. На поставленні питання уточнила, що другого чоловіка, який виходив з під`їзду та хлопчика вона не бачила, але припускає, що могла їх пропустити, бо коли повернулася, то двері під`їзду були вже відчинені, а першій жінці залишилося добігти до машини десь один метр. У її присутності працівникам поліції потерпіла розповідала, що нападників було четверо: дві жінки та двоє чоловіків, які потрапили до квартири під приводом перевірки лічильників; казала, що в неї забрали гроші в сумі понад 2000 грн. та старенький мобільний телефон. Детально про обставини скоєння злочину потерпіла не розповідала. Працівникам поліції вони повідомили про наявність відеокамер, з яких останні отримали інформацію щодо машини.

Отже, покази свідка ОСОБА_29 свідчать на узгодженість дій обвинувачених, які разом вибігали з під`їзду, де мешкає потерпіла, намагаючись якнайшвидше залишити місце пригоди. Та обставина, що свідок бачила лише одного чоловіка та двох жінок обумовлені її власним спостеріганням перебігу подій, так свідок не бачила як сідав у машину малолітній син ОСОБА_7 , який згідно пояснень потерпілої був у її квартирі. Зазначеного хлопчика ромської національності свідок не бачила і біля машини, натомість як ОСОБА_5 і ОСОБА_28 зазначали, що до будинку потерпілої хлопчик приїхав разом з ними та повинен був залишатись у машині.

Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні пояснив, що другого вересня минулого року приблизно 13-40 год. йому на мобільний телефон зателефонувала сусідка матері - ОСОБА_34 (прізвище якої йому невідомо). Сусідка була занепокоєна, тривожним голосом повідомила, що на його матір напали та пограбували. Він мешкає окремо від матері, тому приблизно через 30 хвилин він з місця мешкання ( АДРЕСА_7 добіг до місця мешкання матері. Біля під`їзду вже були поліціанти, які розпитували сусідів, а також його мати. На лівій щоці матері була наявна гематома. Мати не могла заспокоїтись, нервово розповідала, що під приводом перевірки лічильників до квартири зайшли молода дівчина та чоловік ромської національності. Дівчина наказала чоловікові побути з матір`ю, а сама відчинила двері, щоб зайшов ще один чоловік. Один з чоловіків повалив матір на диван, утримував її, другий закривав рота, а дівчина лазила по шафам, відшукуючи, що вкрасти. Також сусідка з 80-ї квартири, на ім`я ОСОБА_35 , розповіла, що на подвір`ї біля під`їзду бачила незнайому машину, в яку поспішно сідали особи, що вибігали з під`їзду, та одразу зникли з місця. Сусідка запам`ятала номер машини та повідомила його поліціантам, які невдовзі їх затримали. Крім того, він як власник житла був присутній під час огляду квартири, де відшукали сліди відбитків пальців та взуття. В квартирі речі були розкидані, двері шафи відчинені. Його дипломат валявся на підлозі пустим, фотоальбоми та світлини валялися поруч. Мати розповіла, що кривдників було четверо: двоє чоловіків та двоє жінок. Вони забрали у матері гроші у розмірі 2700 грн, старенький мобільний телефон «Самсунг» та стару музикальну колонку, темного кольору, що належала синові. До квартири грабіжники потрапили під приводом перевірки лічильників. На обличчі матері зліва біля вуха сочилася кров. Мати пояснювала, що нападник затуляв їй рота, погрожував ножом. Сусідка ОСОБА_35 серветкою витерла кров, обробила ранку перекисом водню. Він заходив до квартири взутим у мокасини, а тому працівники поліції брали у нього сліди взуття для порівняння.

Також у судовому засіданні після огляду речових доказів: мобільного телефону «Samsung GT-E1080W» чорно-червоного кольору та акустичної колонки «JBL» червоного кольору свідок підтвердив належність зазначеного телефону матері, а акустичної колонки синові ОСОБА_36 , зазначив, що вона знаходилася вдома у матері, у робочому стані, лише гніздо для зарядки було ушкоджене.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_31 суду пояснив, що він працює оперуповноваженим у Вознісенівському ВП. У вересні 2020 року вони з колегою ОСОБА_37 були на території Жовтневого району біля РАЦСу. За рацією щодо плану «Сирена» вони отримали певну інформацію щодо автомобіля марки «Пріора» на польських номерах, який причетний до кримінального правопорушення. Біля двох годин дня на заправці «Glusco» в районі пл. Пушкіна вони побачили автомобіль, що підпадав під орієнтування. Машина виїжджала з заправки, тоді вони обмежили пересування осіб, а саме трьох чоловік та двох жінок, з якими був хлопчик, викликали «102», дочекалися СОГ. Осіб вони не опитували, слідчих дій не проводили, спецзаходи не застосовували, зброї при ньому не було. Вони надали свої пояснення СОГ та залишили місце події. Особи, яких вони зупинили, їм були відомі, так як раніше вони були в орієнтуванні. Однак в той день за планом «Серена» їм повідомляли лише дані транспортного засобу. В автомобіль «Пріора» він не сідав. За кермом «Пріори» був чоловік, який у судовому засіданні під час його допиту не присутній.

Покази допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 цілком логічні, послідовні, доповнюють одне одного та не містять суттєвих суперечок, цілком узгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_11 та доповнюють їх, а тому сумнівів у суду не викликають. Допитані свідки пояснили, що несприятливих відносин з обвинуваченими не мають, підстави їх обговорювати відсутні. Незначні розбіжності у показах свідків обумовлені суб`єктивним сприйняттям обставин пригоди та короткочасним перебігом спонтанних дій цієї події. У суду немає підстав сумніватися в достовірності показів свідків, ці покази підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається підстав вважати, що свідки, показання яких узгоджуються з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, оговорюють обвинувачених по даному кримінальному провадженню, або є зацікавленими в результатах розгляду. Всі свідчення надавалися під присягою.

Крім того, зазначені покази свідків відповідають письмовим доказам, наданим стороною обвинувачення на підтвердження провини обвинувачених, що досліджені судом у судовому засіданні.

Так, Протоколом огляду місця події від 2 вересня 2020 року було оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_8 . Квартира розташована у під`їзді № 3 на 8-му поверсі 9-ти поверхового будинку. Двері у тамбур квартир АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 виконані з металу, у верхній частині мають вставку із скла, та з зовнішньої сторони двері пофарбовані в чорний колір, обладнані одним врізаним замком, який на момент огляду видимих механічних пошкоджень не має, знаходиться у зачиненому положенні та справному стані. За вхідними дверима у квартиру розташований вузький прямокутний коридор Г-образної форми. Розташування кімнат в квартирі: в стіні навпроти входу знаходиться приміщення кімнати АДРЕСА_11 , по коридору від входу направо розташовано приміщення кімнати №2. В стіні, яка розташована від входу по коридору наліво, знаходиться вхід у кімнату ванної та вхід до санвузлу, по коридору від входу наліво та направо розташоване приміщення кухні. Під час проведення огляду в косопадаючих променях ліхтаря на відстані близько 20 сантиметрів від визначеної шафи на підлозі було виявлено фрагмент сліду низу взуття ймовірно - підметкова частина, слід розмірами 7 на 10,5 сантиметрів. Далі за шляхом прямування від входу наліво та направо на підлозі на відстані близько одного метра від входу на кухню в косопадаючих променях ліхтаря було виявлено слід низу взуття, який добре відобразився в підборі та у підметковій частині. Загальна довжина сліду приблизно 25 см., довжина сліду в підметковій частині приблизно 12 см., ширина сліду в підметковій частині 8 см., довжина та ширина сліду в проміжній частині не вимірюється, оскільки слід відобразився нечітко у вказаній частині. Довжина сліду підбору 7 см., ширина сліду підбору 6 см. У приміщенні кухні навпроти кутка знаходяться стіл, на якому знаходиться хлібниця, зошит, газети, один аркуш паперу в клітинку, та з рукописним текстом. Обстановка в квартирі не порушена, слідів речовини бурого кольору, боротьби не виявлено. В ході проведення огляду за допомогою магнітного пензля та дактилоскопічного порошку « ІНФОРМАЦІЯ_6 » було оброблено гладкі поверхні об`єктів, предметів та меблів, в результаті чого було виявлено 6 слідів папілярних візерунків з поверхонь зовнішньої сторони правої двері, лівої верхньої частини шафи в кімнаті №2. Крім того, за допомогою марлевих тампонів, змочених в дистильованій воді, з поверхонь в приміщенні квартири було здійснено змив та контрольні змиви до них. Повний перелік виявлених та вилучених об`єктів міститься у таблиці цього протоколу, згідно якого: з підлоги у коридорі вилучено один фрагмент сліду низу взуття (об`єкт №1); з підлоги у коридорі навпроти входу в кухню - один фрагмент сліду низу взуття (об`єкт №2); зі столу на кухні - один подвійний аркуш паперу з рукописними написами та зошит (група об`єктів №3); змив на марлевий тампон та контроль до нього - із поверхні ручки зовнішньої сторони вхідної двері в приміщення квартири АДРЕСА_9 , із поверхні ручки внутрішньої сторони вхідної двері в приміщення квартири АДРЕСА_9 , із поверхні ручки зовнішньої сторони лівої двері лівої нижньої тумби в кімнаті № 2, із поверхні ручки зовнішньої сторони правої двері лівої нижньої тумби в кімнаті № 2, із поверхні ручки внутрішньої сторони вхідної двері до загального коридору квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , із поверхні ручки зовнішньої сторони вхідної двері до загального коридору квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , із поверхні ручки зовнішньої сторони правої двері верхньої лівої шафи в кімнаті №2, із поверхні ручки зовнішньої сторони лівої двері верхньої шафи в кімнаті № НОМЕР_2 , валіза із штучної шкіри чорного кольору - із шафи у кімнаті № НОМЕР_2 ; 6 слідів папілярних візерунків із зовнішньої сторони правої двері верхньої лівої сторони шафи в кімнаті №2. Вилучені в ході огляду речі та сліди запаковані до спецпакетів, скріплені бирками з печатками та підписами понятих.

Постановами від 21 вересня 2020 року вилучені в ході огляду місця події сліди та валіза із шкірозамінника визнані речовими доказами.

Протоколом огляду від 3 вересня 2020 року оглянутий відеозапис з камер відеоспостереження, розташованих на будинку за адресою : АДРЕСА_4 , з якого вбачається як 2.09.2020 року об 13:11:55 год. у двір заїжджає автомобіль в кузові чорного кольору «Lada Priora» (ВАЗ 217230) та спочатку повертає наліво, потім починає здавати заднім ходом до розвилки та повертає направо, а далі повертає наліво в сторону будинку 18 по пр. Ювілейному у м. Запоріжжі. 20.09.2020 року об 13:26:06 зі сторони будинку АДРЕСА_4 швидко рухається зазначений автомобіль та спочатку повертає направо, а потім повертає наліво, а далі повертає наліво та проїжджає між будинком АДРЕСА_12 , тим шляхом, як заїжджав попередньо. (т.2 а.п.-10) Відеозапис з камер відеоспостереження був переглянутий у судовому засіданні, зміст відеозображення відповідає змісту дослідженого Протоколу. Зазначений диск із відеозаписами з камер спостереження постановою слідчого від 3 вересня 2020 року визнаний речовим доказом.

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 2 вересня 2020 року свідок ОСОБА_29 на наданих для впізнання фото жінок, на фото під № 2 ( на якому зображено ОСОБА_6 ) впізнала жінку № 1, що вийшла з третього під`їзду, при цьому на поставленні питання слідчого відповіла, що 2.09.2020 року, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_4 , побачила як з третього під`їзду будинку 18 вийшла жінка №1 та ще одна жінка № 2 і чоловік та сіли до автомобілю та поїхали з двору ( т.2 а.п. 12-13).

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 2 вересня 2020 року свідок ОСОБА_29 на наданих для впізнання фото жінок, на фото під № 1 ( на якому зображено ОСОБА_27 ) впізнала жінку № 2 , що вибігла та сіла в авто ЗАЗ, при цьому на поставленні питання слідчого відповіла, що 2.09.2020 року, з третього під`їзду будинку 18 вибігло дві жінки та один чоловік та сіли до автомобілю ( т.2 а.п. 15-16).

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 2 вересня 2020 року свідок ОСОБА_29 на наданих для впізнання фото чоловіків, на фото під № 2 ( на якому зображено ОСОБА_38 ) впізнала водія автомобілю ЗАЗ, що був припаркований біля третього під`їзду, при цьому на поставленні питання слідчого відповіла, 2.09.2020 року, біля будинку АДРЕСА_4 був припаркований автомобіль, біля якого був підозрілий чоловік, та після цього поїхав з двору на ньому з трьома іншими, що вийшли з третього під їзду. ( т.2 а.п. 18-19)

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 2 вересня 2020 року свідок ОСОБА_29 на наданих для впізнання фото чоловіків, на фото під № 1 (на якому зображено ОСОБА_5 ) впізнала чоловіка, що з жінками сів до авто, при цьому на поставленні питання слідчого відповіла, що 2.09.2020 року, з третього під`їзду будинку АДРЕСА_4 вибіг один чоловік та дві жінки, які сіли до авто ЗАЗ ( т.2 а.п. 22-23)

Згідно Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 2 вересня 2020 року свідок ОСОБА_39 на наданих для впізнання фото чоловіків, на фото під № 3 ( на якому зображено ОСОБА_38 ) впізнала водія автомобілю ЗАЗ, при цьому на поставленні питання слідчого відповіла, що 2.09.2020 року, коли вона перебувала біля будинку АДРЕСА_4 у дворі будинку побачила автомобіль, біля якого був його водій, та вів себе підозріло. ( т.2 а.п. 24-25)

Згідно протоколу затримання ОСОБА_5 ( т.2 а.п.27-28) від 2 вересня 2020 року був проведений обшук останнього, під час якого було виявлено та вилучено футболку чорного кольору з вишивкою, джинсові штани, кросівки сірого кольору, грошові кошти у сумі 2018 грн, які виявлені у правій кишені джинсів ОСОБА_5 , купюрами 1000грн-1шт, 500грн-2шт, 10грн-1 шт, 5 грн-1 шт, 2грн-1монета, 1грн-2 монети.

Постановою від 12 вересня 2020 року гроші визнані речовими доказами та передані через відповідальну особу до установи банку.

Згідно протоколу затримання ОСОБА_4 ( т.2 а.п.48-49) від 2 вересня 2020 року був проведений обшук останнього під час якого було виявлено та вилучено чорні мокасини, футболку з малюнком у вигляді квітів, штани сині.

Також згідно протоколу ОСОБА_6 ( т.2 а.п.64-65) була затримана 2 вересня 2020 року .

Згідно протоколу затримання ОСОБА_7 ( т.2 а.п.76-77) від 2 вересня 2020 року був проведений обшук останньої під час якого було виявлено та вилучено каблучку з жовтого металу, мобільний телефон «Айфон-6», футболку жіночу оранжевого кольору, в`єтнамки резинові з розовими полосами.

Постановою від 21 вересня 2020 року вилучені в ході огляду місця події фрагменти сліду низу взуття та вилучене в порядку ст.208 КПК України взуття ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 визнано речовими доказами.

Згідно висновку експерта № 3204 від 15.10.2020 року ( т.2 а.п. 106) рідка кров потерпілої ОСОБА_11 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Згідно висновку експерта № 3203 від 15.10.2020 року ( т.2 а.п. 111) рідка кров підозрюваного ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н.

Згідно висновку експерта № 2804 від 16.10.2020 року ( т.2 а.п. 116-118) в слідах на джинсових штанах ОСОБА_5 встановлена наявність крові людини та виявлені антигени В та Н, що не виключає походження крові від особи групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, в тому числі від самого ОСОБА_5 . Неможливо виключити домішку крові потерпілої ОСОБА_11 за наявності у неї на момент скоєння злочину тілесних ушкоджень, які супроводжувалися зовнішньою кровотечею, але враховуючи характеристику та розмір плям, домішка крові іншої особи є малоймовірна. На футболці ОСОБА_4 , майці ОСОБА_7 , футболці ОСОБА_5 та в інших слідах на його штанах наявність крові не встановлена.

Згідно висновку експерта № 1001 від 4 вересня 2020 року ( т.2 а.п.121-122) синець в ділянці лівої щоки з розповсюдженням на ділянку нижньої щелепи ліворуч у гр. ОСОБА_11 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке утворилося від дії тупого предмету (предметів), давність ушкодження - в межах однієї доби на момент огляду (03.09.2020) та могло утворитися в строк, що вказаний в постанові слідчого (02.09.2020); виявлене тілесне ушкодження утворилося від дії не менш ніж одного травматичного впливу.

Висновок експерта № 502/К від 9 жовтня 2020 року (т.2 а.п.125-126) містить аналогічні виводи.

Згідно висновку експерта № 10-1238 від 01.10.2020 року (т.2 а.п. 133-140) ринкова вартість з урахуванням зносу колонки «JBL» на час вчинення кримінального правопорушення, тобто на 02.09.2020, складає 306,67 грн, ринкова вартість з урахуванням зносу фотоапарату «Skina SK666», складає 116,67 грн.

Згідно висновку експерта № 10-1294 від 07.10.2020 року (т.2 а.п. 146-151) ринкова вартість з урахуванням зносу мобільного телефону «Samsung GT-E1080W» на час вчинення кримінального правопорушення, тобто на 02.09.2020, складає 116,67 грн.

Згідно висновку експерта №1-653 від 09.09.2020 року ( т.4 а.п. 114- 118) сліди папілярних узорів рук, розміром 14х21мм, 13х23мм,12х19 мм, 11х12мм, 12х16мм, вилучені 02.09.2020 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_5 , залишені відповідно: середнім пальцем правої руки, безіменним пальцем правої руки, середнім пальцем правої руки, мізинним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_40 .

Згідно висновку експерта №3-789 від 11.09.2020 року (т.2 а.п. 153-168) - якому на дослідження були надані два фрагменти сліду низу взуття та взуття що було вилучено у ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 - сліди низу взуття 128х85мм та 276х93 мм, які були вилучені 02.09.2020 року при огляді місця події в квартирі АДРЕСА_8 , залишення взуттям на праву ногу, яке належить ОСОБА_4 , 1994 року народження.

Протоколом огляду предметів від 16.10.2020 року було оглянуто одяг та взуття, вилучене під час затримання обвинувачених, на яке ухвалою слідчого судді від 4 вересня 2020 року накладено арешт.

Згідно протоколу обшуку від 12 вересня 2020 року за місцем мешкання обвинувачених за адресою: АДРЕСА_1 , речей, які мають відношення до кримінального провадження виявлено не було.(т.2 а.п.89-91)

Оцінюючи зазначені письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, суд вважає, що досліджені докази відповідають вимогам передбаченим ст. 85-87 КПК України, і в повному обсязі доводять вину обвинувачених у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree) недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

У кримінальному процесуальному законі дана доктрина має своє правове втілення у положеннях ч.1 ст. 87 КПК України, згідно з якою недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суду наданий Протокол огляду місця події від 2 вересня 2020 року, відповідно до якого було оглянуто відкриту ділянку місцевості, розташованої на території автозаправного комплексу «Glusco» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Першотравнева, 2-Б , розміром близько 3x3 м, де на зазначеній ділянці місцевості знаходиться автомобіль «Lada Priora» (ВАЗ 217230»), у кузові чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . На момент огляду біля автомобіля знаходяться три чоловіки та дві жінки і дитина, а саме: чоловік № 1 зростом приблизно 162 см, одягнутий в туфлі чорного кольору, джинси, зелену шведку, який представився як ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та пояснив, що керував вказаним автомобілем, який належить його батьку ОСОБА_41 ; чоловік № 2 зростом приблизно 165 см, одягнутий в кросівки сірі, джинси, футболку чорного кольору з вишивкою, який представився як ОСОБА_5 , 1993 р.н; чоловік № 3 зростом близько 160 см, одягнутий в туфлі чорного кольору, футболку з зображенням квітів та листя, який представився як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; жінка № 1 зростом близько 155 см, одягнута в босоніжки, джинси, оранжеву майку, яка представилась як ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; жінка № 2 зростом близько 160 см, одягнута в сарафан блакитний з малюнком квітів, яка представилась як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Всі перелічені особи пояснили, що пересувались на вказаному автомобілі до місця, де він зараз стоїть.

За допомогою марлевих тампонів та дистильованої води було зроблено змиви з ручок відкривання зовнішніх та внутрішніх боків всіх чотирьох дверей та з ручок утримання всіх чотирьох дверей та з керма автомобіля. У салоні автомобіля на 14 фрагментів прозорої дактилоплівки було вилучено мікрочастинки з водійського сидіння; спинки водійського сидіння; підголівника водійського сидіння; заднього лівого пасажирського сидіння; спинки заднього лівого пасажирського сидіння; підголівника лівого пасажирського сидіння; пасажирського переднього сидіння; спинки переднього пасажирського сидіння; підголівника переднього пасажирського сидіння; заднього правого пасажирського сидіння; спинки правого пасажирського сидіння; підголівника правого пасажирського сидіння; пасажирського середнього сидіння; спинки середнього пасажирського сидіння. У салоні на передньому пасажирському сидінні виявлено мобільний телефон у корпусі чорно-червоного кольору «Sumsung», без сім карток, ІМЕІ: НОМЕР_3 , без задньої кришки; під переднім пасажирським сидінням мобільний телефон «Nokia» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ невідомий, з карткою пам`яті 32 МБ. - мобільні телефони упаковано до окремих паперових конвертів. У «бардачку» виявлено сім картку № НОМЕР_4 , картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , утримувач сім карток без номеру, що упаковані до паперового конверту. На задньому сидінні виявлено кришку від мобільного телефону чорного кольору, музичну колонку червоного кольору, фотоапарат «Skina» з чохлом до нього упаковано до картонної коробки. На задньому сидінні виявлено два мобільні телефони: «Nomi» чорного кольору, без кришки, ONC-XT біло- чорного кольору, що упаковані до паперового конверту. ОСОБА_38 продемонстрував технічний паспорт на вказаний автомобіль та страховий поліс, які також було упаковано до паперового конверту. Також вилучено автомобіль «ВАЗ 217230» та ніж з бардачку , що упакований в конверт.

Протоколом огляду предметів від 13 жовтня 2020 року (т.2 а.п. 97-100), проведеного за участю потерпілої ОСОБА_11 були оглянуті вилучені під час огляду місця події 2 вересня 2020 року речі із автомобіля, яким користувалися обвинувачені, мобільний телефон «Samsung» у корпусі червоно-чорного кольору, фотоапарат «Skina», портативна акустична колонка червоного кольору «JBL», під час слідчої дії потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що мобільний телефон та колонка належать їй, речі перебували дома за місцем мешкання до моменту вчинення на неї нападу 2 вересня 2020 року.

Зазначений Протоколу огляду місця Події від 2 вересня 2020 року та Протокол огляду предметів від 13 жовтня 2020 року суд визнає недопустимими доказами, оскільки вважає, що вони останні отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті, тобто лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

Відповідно до ч.2 вказаної статті під іншим володінням особи розуміється транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи. За ч.2 ст.234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. За приписами ст.237 КПК України вказана слідча (розшукова) дія здійснюється за правилами цього кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Метою проведення огляду автомобілю «Lada Priora» (ВАЗ 217230»), д.н.з. НОМЕР_1 було виявлення знаряддя та засобів вчинення кримінального правопорушення.

У ході проведення огляду місця події у салоні автомобіля: на передньому пасажирському сидінні; під переднім пасажирським сидінням, у «бардачку», на задньому сидінні було виявлено та вилучено ряд речей, серед яких є безпосередньо речі потерпілої - мобільний телефон «Samsung» у корпусі червоно-чорного кольору та портативна акустична колонка червоного кольору «JBL». Тобто проведений органами досудового розслідування 2.09.2020 року огляд місця події фактично був обшуком, який за приписами ч.2 ст.234 КПК України проводиться лише на підставі ухвали слідчого судді.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що з клопотанням про дозвіл на проведення огляду (обшуку) зазначеного транспортного засобу, сторона обвинувачення до слідчого судді не зверталася. Будь-якого дозволу на проведення огляду транспортного засобу з боку його власника, матеріали провадження не містять. Відсутність заперечень з боку водія ОСОБА_42 та обвинувачених щодо проведення огляду транспортного засобу сама по собі не може свідчити про правомірність дій працівників правоохоронного органу в ході проведення слідчої (розшукової) дії та добровільну згоду на такий огляд.

Враховуючи відсутність у матеріалах провадження ухвали слідчого судді з дозволом на проведення огляду чи обшуку, що мало наслідком недопустимість протоколу огляду місця події від 2.09.2020 року, похідні від нього докази, а саме протокол огляду предметів від 13 жовтня 2020 року, суд також визнає недопустимими доказами, керуючись принципом «плодів отруйного дерева», сформованої Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Гефген проти Німеччини»», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж - не можуть вважатися допустимими в розумінні ст.86 КПК України, оскільки є похідними від первинних доказів, які визнано недопустимими доказами.

При цьому суд зауважує, що визнання зазначених доказів недопустимими не тягне за собою виправдання обвинувачених, оскільки їх провина підтверджена сукупністю інших доказів, перерахованих судом вище, яка є в цілому достатньою для визнання їх винуватими та кваліфікації їхніх дій. Крім того, факт заволодіння винайденими в ході обшуку автомобіля належних потерпілій мобільного телефону та акустичної колонки визнаний обвинуваченою ОСОБА_23 .

Підстав для визнання інших доказів недопустимим суд не вбачає, останні відповідають вимогам передбаченим ст. 85-87 КПК України, судом не встановлено даних, які б свідчили, що зібрані докази по даному кримінальному провадженню отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод обвинувачених через допущені порушення кримінального процесуального закону у ході досудового розслідування.

Допитаний з боку обвинувачення свідок ОСОБА_43 у судовому засіданні пояснив, що про обставини кримінального правопорушення йому нічого невідомо. Приблизно три місяці потому мати йшла продавати подушки та ковдри. Їхали вони машиною, але куди саме йому невідомо. Що з ними трапилося, він також не знає, йому лише відомо, що у них виникли якісь проблеми з законом.

Пояснення свідка ОСОБА_43 не доводять та не спростовують причетність обвинувачених до скоєння інкримінованого злочину.

Інших доказів з боку обвинувачення суду не надано, клопотань про витребування та дослідження інших доказів, наявних у сторони обвинувачення, не надходило.

Оцінив належні докази, надані стороною обвинувачення, а саме зазначені вище покази потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , які відповідають змісту досліджених письмових доказів, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, та вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин, доведена у повному обсязі.

В ході розгляду судом встановлені всі обставини скоєння злочину, ретельно досліджені всі надані суду докази, і суд не може взяти до уваги доводи обвинувачених про недоведеність їхньої провини у вчиненні злочину, і вважає що факт вчинення злочину знайшов підтвердження у судовому засіданні і наданих доказів достатньо для визнання їх винуватими.

Так, на причетність до вчинення злочину при наведених у вироку обставинах обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свідчать безпосередньо покази потерпілої ОСОБА_11 згідно яких вбачається, що безпосередньо у квартирі перебували одна жінка ( ОСОБА_28 ) та двоє чоловіків, які погрожували їй ножем, утримували її, стуляли рота та заподіяли тілесні ушкодження. При цьому обвинувачені прагнули заволодіти її майном. Злочинні насильницькі дії по відношенню до неї були узгоджені між ОСОБА_23 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , ніхто з співвиконавців не заперечив проти дій кого-небудь з них, не відмовився від продовження злочинної діяльності, дії зазначених обвинувачених припинилися лише після заволодіння грошима та речами потерпілої. Другу жінку, похилого віку ( ОСОБА_6 ) вона бачила безпосередньо перед своїми вхідними дверима на міжсходинковому майданчику майже у той час, коли до її квартири увійшла ОСОБА_28 . Та обставина, що в момент розбійного нападу не було свідків, на яку посилається сторона захисту, не свідчить про необґрунтованість притягнення до відповідальності, оскільки покази самої потерпілої є належними й допустимими доказами, підстав сумніватись у достовірності яких судом не встановлено.

Крім того, свідок ОСОБА_29 безпосередньо бачила, як одразу після вчинення злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_28 з ОСОБА_5 вибігали з під`їзду, де мешкає потерпіла, та покинули місце вчинення злочину на автомобілі, який чекав на них. У сукупності зазначене свідчить, що ОСОБА_6 була обізнана про злочинні дії інших співучасників та перебувала поруч до моменту закінчення злочину. Про перебування у квартирі обвинуваченого ОСОБА_4 безпосередньо свідчить винайдений слід його взуття. ОСОБА_5 сам визнає той факт, що заходив до квартири потерпілої, що також підтверджує і ОСОБА_28 .

Крім того, не залишається поза увагою суду й той факт, що завдяки оперативності правоохоронних органів через незначний час протягом півгодини після скоєння злочину - усі обвинувачені, що находилися разом на заправці, були виявлені та фактично затримані.

Невизнання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та часткове визнання ОСОБА_23 своєї провини суд розцінює як спосіб ухилення від відповідальності за скоєне та бажання уникнути справедливого покарання.

Заперечення сторони захисту під час судового провадження щодо достовірності здобутих доказів у кримінальному провадженні позбавлені будь-якого підґрунтя.

Доводи ОСОБА_4 , стосовно того, що під час огляду квартири було вилучено багато слідів, а експертиза встановила лише належність двох слідів низу взуття саме йому- не спростовують того, що останній був у квартирі потерпілої. Його пояснення відносно того, що йому під ноги клали скетч, та отримані результати передали експерту є голослівними, стороною захисту жодним доказом не підтверджені. При цьому клопотань щодо виклику, допиту експерта, тощо, від сторони захисту не надходило. Від допиту понятих, присутніх при проведенні огляду місця події квартири потерпілої сторона захисту відмовилася.

Визнані речовими доказами постановою від 21 вересня 2020 року мокасини, що вилучені у ОСОБА_4 були оглянуті у судовому засіданні. Зазначені мокасини чорного кольору з візерунками у вигляді ромбів, що утворюються за допомогою металевих заклепок, 39 розміру. У судовому засіданні ОСОБА_4 заперечив той факт, що саме ці мокасини були вилучені у нього під час затримання, пославшись на те, що він носить взуття 40 розміру, а оглянуті є 39 розміру та ще й «жіночого вигляду», та після примірки на вимогу його захисника ОСОБА_8 зазначив, що вони йому жмуть. Однак у судовому засіданні був оглянутий відеозапис з місця затримання обвинувачених, за яким неозброєним оком можна розгледіти, що ОСОБА_4 взутий у мокасини, що є ідентичними за зовнішнім виглядом мокасинам, що були оглянуті у судовому засіданні.

Пізніш, під час судового розгляду ОСОБА_4 не заперечив про належність йому мокасин, але вважає, що слід, наданий експерту є сфальсифікованим. Натомість, як вбачається зі змісту висновка експерта № 3-789 від 11.09.2020 року, йому на дослідження був наданий полімерний пакет чорного кольору, горловина якого перев`язана ниткою чорного кольору, до вільних кінців якої приклеєна паперова бирка з написом «Хортицьке ВП ДВП 02. 09.2020. Слідча дія: обшук затриманого ОСОБА_4 » з підписами учасників слідчої дії. Цілісність упаковки не порушена та забезпечує зберігання об`єктів від несанкціонованого доступу до них. Також під час експертного дослідження експерт не мав претензій і до упакування слідів низу взуття, вилучених під час огляду місця події- квартири потерпілої, про що також зазначив у своєму висновку.
Таким чином, оскільки жодних доказів щодо неправомірності дій слідчих органів щодо фальсифікації винайденого під час огляду місця події сліду низу взуття зокрема внесення заяв до ЄДРД, подання скарг та проведення службової перевірки, тощо - стороною захисту суду не надано, суд вважає, що посилання ОСОБА_4 та його захисника щодо фальсифікації висновків експерта № 3-789 від 11.09.2020 року, бо за їх доводами органи досудового слідства могли використати мокасини ОСОБА_30 , які залишили сліди у квартирі для того, щоб видати їх за мокасини ОСОБА_4 , є голослівними та не доведеними, а тому відкидає їх.

У судовому засіданні був оглянутий протокол огляду предметів від 9 жовтня 2020 року диску з зображенням відеозаписів та безпосередньо досліджені файли з відеозаписом з камер спостереження, які розташовані в приміщенні магазину АТБ, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний, 146., де за доводами ОСОБА_4 він перебував у час вчинення інкримінованого злочину. Зазначені докази були витребувані під час досудового слідства з метою перевірки алібі ОСОБА_4 . При огляді вказаних відеозаписів, що містять зображення вхідних верей магазину ( з двох ракурсів) у період часу 2 вересня 2020 року з 12-34 год до 13-13 год вбачається, що чоловіки, схожі за зовнішніми ознаками з ОСОБА_4 до приміщення магазину не заходили та не перебували у ньому.

За клопотанням з боку захисту у судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_42 та ОСОБА_44 .

Так, ОСОБА_42 суду пояснив, що з ОСОБА_23 він підтримував раніше стосунки, має спільних дітей, ОСОБА_6 його мати, ОСОБА_4 -брат. 2 вересня 2020 року він, Оранка та Ротарь, вони його називають ОСОБА_45 , поїхали по справам до Хортицького району. За кермо авто сів ОСОБА_46 , так як у нього не має прав на керування транспортом. З ними був син. Дорогу показувала ОСОБА_19 , їй було потрібно отримати якісь довідки. Довідку їй не дали, вони поїхали в інше місце, зупинилися за АТБ, у дворах. Оранка кудись вийшла, ОСОБА_46 пішов також. Вони йому не повідомляли куди йшли. Він чекав на них у машині 5-7 хвилин. Спочатку повернувся ОСОБА_46 , спитав, де ОСОБА_19 . Потім пішов її шукати, незабаром вони повернулися удвох. Багажник машини не відчиняли, за кермо автівки сів він. Після чого вони поїхали додому, за ОСОБА_47 , біля магазину «Спорт-Майстер» по дорозі підібрали ОСОБА_15 , потім за школою підібрали матір з пакунками. Після цього вони повернули на заправку, де їх затримали. На поставленні питання пояснив, що машина залишалася в одному місці, він її не переганяв, такого не пам`ятає. В машині ніхто не переодягався та не перевзувався.

Свідок ОСОБА_48 суду пояснив, що він є двоюрідним братом ОСОБА_4 2 вересня 2020 року йому потрібно було йти у місто в сторону площі ОСОБА_49 , у ОСОБА_50 також були свої справи, тому вони вийшли з дому після 11 години. Біля магазину «Спорт Майстер» приблизно об 12-13 годині вони зустріли знайомого ОСОБА_50 , ОСОБА_50 залишився розмовляти зі своїм другом, він пішов далі по своїм справам.

Зазначені пояснення свідків суд оцінює критично та відкидає їх, оскільки вважає, що вони надані зацікавленими особами родичами обвинувачених з метою уникнення останніх від відповідальності. Про неправдивість показів свідків також свідчить те , що вони суперечать іншим доказам по справі.

Так, ОСОБА_42 надав суду пояснення, що на місці, де зупинив машину ОСОБА_46 ( яке він назвати не може), з машини не виходив та не пересував її. Зазначені пояснення суперечать поясненням свідка ОСОБА_29 , яка пояснила, що зазначений свідок -одягнутий у зелену футболку поло, виходив з машини, оглядав її, а потім стрімко сів за кермо, скерувавши її до того під`їзду, звідки вибігали обвинувачені, в подальшому вона на світлинах впізнала особу ОСОБА_42 . З пояснень ОСОБА_42 вбачається, що йому було невідомо куди пішли ОСОБА_28 та ОСОБА_51 . У той же час ОСОБА_52 йде шукати ОСОБА_27 саме у той під`їзд, де вона знаходилася у квартирі потерпілої. Натомість, як пояснював ОСОБА_5 саме ОСОБА_42 просив його пошукати ОСОБА_27 саме у цьому під`їзді, куди він пішов за його вказівками.

Пояснення свідка ОСОБА_48 протирічать показам самого обвинуваченого ОСОБА_4 , який пояснював, що разом з братом відвідували знайомого ОСОБА_25 , з яким розмовляли з приводу тренувань, після чого він пішов за своїми справами, а брат залишився у знайомого. Натомість, ОСОБА_48 суду надав пояснення щодо відсутності у них спільних справ, зазначивши, що вони лише вийшли з дому разом та дорогою зустріли знайомого, з яким ОСОБА_4 залишився розмовляти, а він пішов далі по своїм справам.

Покази ОСОБА_5 в частині того, що прощавшись з ОСОБА_23 потерпіла була спокійною, зичила їй благ та запрошувала приходити у гості ще, не витримують жодної критики та носять ознаки зухвальства над потерпілою, яка є особою похилого віку, оскільки, як встановлено судом, одразу після розбійного нападу потерпіла ОСОБА_11 була дуже знервованою, плакала, трусилася, побігла за допомогою до сусідів, телефонувала синові та викликала поліцію, що підтверджено показами потерпілої, свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_29 та рапортом інспектора поліції ОСОБА_53 від 2.09.2020 року, згідно якого виклик до екіпажу надійшов вже об 13:30 год.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів - протоколів пред`явлення для впізнання за фотознімками, оскільки слідчий всупереч вимогам ч. 6 ст. 228 КПК України належним чином не аргументував проведення пред`явлення особи для впізнання саме за фотознімками, а не безпосередньо самої особи - є хибними, оскільки протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками, на які посилався суд, відповідають вимогам ст. 228 КПК України.

Так, статтею 228 КПК України передбачено порядок пред`явлення особи для впізнання. Зокрема, згідно з ч. 6 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

З викладеного вбачається, що жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків, так само й обов`язковості обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками, чинним законодавством не передбачено.

При проведенні слідчої дії у вигляді пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_29 були пред`явлені для впізнання разом з фотознімками, де було зображено особу одного з обвинувачених, ще три фотознімки інших осіб; при цьому всі особи, зображені на них, а також самі фотознімки не мали різких відмінностей між собою та інших особливостей, що могли би суттєво вплинути на сприйняття зображення особою, яка впізнає.

Доводи захисників про те, що для пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка не було залучено захисника, що обумовило порушення права на захист, суд вважає необґрунтованими, оскільки самі ОСОБА_6 , ОСОБА_28 та ОСОБА_5 для впізнання не пред`являлися, тобто участі в проведенні цієї слідчої (розшукової) дії вони не брали, жодних показань не давали і, відповідно, не були джерелом особистісної інформації у розумінні кримінального процесуального доказування з огляду на мету її проведення.

Протоколи впізнання ОСОБА_11 за фотографіями суду на дослідження у судовому засіданні не надавався, про що судом було наголошено захиснику ОСОБА_8 після надходження від нього заяви про визнання їх недопустимими доказами від 08.12.2021 року, відповідних клопотань про їх дослідження учасниками справи заявлено не було, а тому посилання захисника на зазначені протоколи в якості спростування провини ОСОБА_4 суд до уваги не приймає. Крім того, його доводи що свідок ОСОБА_29 під час впізнання за фотознімками вказувала на інших осіб ( жінку № 1 та № 2), а не на ОСОБА_27 та ОСОБА_6 суд відкидає, оскільки вони суперечать змісту самого протоколу, та є нічим іншим, ніж суб`єктивним тлумаченням змісту досліджених протоколів на користь його підзахисних.

Таким чином, суд визнає фактичні дані, отримані за результатами проведення особи для впізнання за фотознімками, допустимими доказами у справі, а тому доводи захисту про протилежне є необґрунтованими.

Згідно з ч.1 ст.237 КПК України огляд місцевості проводиться слідчим, прокурором з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Частиною 4 ст.237 КПК України передбачено, що особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої дії мають право робити заяви, які підлягають занесенню до протоколу огляду.

Доводи захисту щодо недопустимості доказу протоколу огляду місця події від 02.09.2020 року у зв`язку з наданням свідком ОСОБА_30 свідчень щодо його участі у зазначеній дії та формальної участі понятих, які під час огляду місця події перебували біля ліфту, суд відхиляє, оскільки як вбачається зі змісту оглянутого відеозапису з місця події, в якості понятих при огляді приміщення квартири потерпілої приймали участь ОСОБА_54 та ОСОБА_55 , яким було роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені кримінальним процесуальним законодавством, при цьому вони знаходилися не лише на міжсходинковому майданчику перед початком слідчої дії, а й в подальшому заходили до приміщення квартири потерпілої та пересувалися у ній, спостерігаючи за перебігом слідчої дії. Складений за їх участю протокол, підписаний ними без зауважень.

Доводи захисника ОСОБА_8 щодо вчинення розбійного нападу на потерпілу іншими особами, яким «40-45 років, сильної статури, вдвічі більшими за обвинувачених, які мали бороду» суд розцінює як власну інтерпретацію наданих у судовому засіданні показів потерпілої ОСОБА_11 та спотворенням змісту її відповідей на поставлені ним питання, оскільки вони суперечать як показам потерпілої так і показам самих обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які визнають своє спілкування з потерпілою у час та місці інкримінованого злочину, хоча і заперечують причетність до нього інших осіб, та іншим доказам, на які посилався суд в обґрунтування провини обвинувачених. А його доводи надані у судовому засіданні щодо зображення на світлинах, доданих до Протоколу огляду одягу та взуття обвинувачених від 16.10.2020 року, замість взуття тарганів та щодо обґрунтування вербального вислову: «Дайте ножа, я її поріжу» можливим бажанням розділити за його допомогою курку є проявом зарозумілості та нечемності на адресу потерпілої.

Суперечності, наявні показах потерпілої щодо опису зовнішності та одягу обвинувачених, обумовлені похилим віком самої потерпілої ОСОБА_11 та сприйняттям нею перебігу подій під впливом негативного для неї зовнішнього середовища, яким є злочинний напад, наявністю індивідуальних особливостей її особистості, які характеризуються типом вищої нервової діяльності у зв`язку зі спогадами того, що трапилося та пов`язаних з цим переживань, та враховуючи наявну сукупність достатніх та беззаперечних доказів провини обвинувачених, не доводять їхню невинуватість у вчиненні злочину при встановлених судом обставин.

Органами обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло, а ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

При цьому стороною обвинувачення інкриміновано наявність в діях ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 умислу на вчинення розбійного нападу за попередньою змовою.

Суд зазначає, що попередня змова є саме домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину: узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Судом встановлено, що дії обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_56 , ОСОБА_6 з самого початку були узгодженими щодо незаконного заволодіння майном потерпілої: зокрема, вони усі разом на автомобілі, приїхали до будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_28 , визначивши за потерпілу ОСОБА_11 , дізналась у останньої адресу проживання, після чого обвинувачені ОСОБА_28 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 піднялися на площадку до дверей потерпілої. При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_27 потерпіла до квартири пустила за власною волею, ОСОБА_5 проник до її квартири самостійно через незаперті двері, а ОСОБА_6 залишилася за дверима потерпілої, на міжсходинковому майданчику.

За доводами сторони обвинувачення попередня змова обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 щодо розбійного нападу на потерпілих мала місце ще до того, як вони на автомобілі ВАЗ 217230, д.н. НОМЕР_1 чорного кольору, приїхали у двір будинку АДРЕСА_4 , а їх узгоджені дії по відношенню до ОСОБА_11 носять характер насильства, що є небезпечним для її життя та здоров`я. При цьому зазначена обставина обвинуваченими не визнана, а стороною обвинувачення жодних доказів на підтвердження щодо певної домовленості між обвинуваченими на вчинення розбійного нападу суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та аналогічна позиція держави закріплена й у ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.

Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Обираючи стандарт доказування, який має використовуватися в кримінальних провадженнях, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» порівняно з перед стандартом «баланс ймовірностей».

Він означає, що в достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що в його достовірності взагалі немає сумнівів, а означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

Підґрунтям стандарту «поза розумним сумнівом» є фундаментальна цінність суспільства - гірше осудити невинного, ніж дозволити винному уникнути покарання; відповідно суспільство, яке цінує добре ім`я і свободу кожного, не повинно засуджувати людину, коли є розумні сумніви в її винуватості.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, на підставі яких можуть бути зроблені обвинувальні висновки. Якщо ж це результат тлумачення сумнівів на користь особи, то такі припущення можуть і повинні бути використані тими, хто веде процес, для формулювання висновків у справі.

Суд вважає, що встановлений судом перебіг подій злочину свідчить, що напад на потерпілу у обвинувачених виник не одразу, оскільки остання спілкувалася з ОСОБА_23 , яка певний час намагалася відволікти її увагу, у той час як невстановлений хлопчик, що був з ними таємно проник до квартири потерпілої, а застосування насильницьких дій по відношенню до потерпілої розпочалося вже після того потерпіла ОСОБА_11 висунула заперечення щодо знаходження в її квартирі сторонніх осіб, побачивши у своїй квартирі сина ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

А тому, враховуючи те, що обвинувачені не мали при собі жодної зброї або інших знарядь злочину, які б заздалегідь приготували для вчинення розбійного нападу, та за відсутності доказів щодо їх домовленості щодо можливого нападу із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я або погрози застосування такого насильства до потерпілої, суд вважає, що умисел щодо розбійного нападу на потерпілу у ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник вже під час знаходження останніх у квартирі.

Суд вважає, що сторонню обвинувачення не доведено, що умислом ОСОБА_6 охоплювалася саме можливість розбійного нападу на потерпілу та застосування до неї дій насильницького характеру, що були небезпечні для її життя та здоров`я або погроз щодо застосування такого насильства, при цьому остання не втрутилася в перебіг подій, залишалася на обумовленому місці, за вхідними дверима та дверима у тамбур, а тому навряд чи мала можливість слідкувати за перебігом подій , що відбувалися у квартирі. Тому суд вважає, що здійснення на потерпілу ОСОБА_11 розбійного нападу було не чим іншим, ніж ексцесом виконавців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Спільність умислу, спрямованого на здійснення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, підтверджено конклюдентними діями самих обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , адже вони діяли як співвиконавці. При цьому ОСОБА_4 , повалив ОСОБА_11 на диван, після чого ОСОБА_5 приєднався до нього та утримував останню в такому положенні, подолавши її волю до опору, погрожував їй застосуванням розправи за допомогою ножа. В свою чергу, ОСОБА_4 позбавив потерпілу можливості покликати на допомогу, закривши їй рота рукою, заподіявши при цьому легке тілесне ушкодження. У цей час ОСОБА_28 , відшукувала грошові кошти у кишенях одягу у шафі потерпілої, винайшла їх, після цього останні разом покидають приміщення квартири потерпілої, заволодів належними їй колонкою та телефоном та разом з ОСОБА_6 тікають з місця вчинення злочину на автомобілі.

Суд враховує, що намір протиправно вилучити чуже майно й обраний спосіб його досягнення, який зазвичай включає в себе сукупність цілеспрямованих дій, становлять нерозривне ціле як елементи складу одного злочину. Якщо ж кілька послідових дій, об`єднаних єдиним умислом, містять ознаки різних злочинів, передбачених конкуруючими кримінально правовими нормами, вчинене підлягає єдиній кваліфікації за ознаками більш тяжкого з них. Виходячи з наведеного діяння, спрямоване на заволодіння чужим майном, яке було розпочато у інший спосіб, однак під час розвитку подій переросло у розбій, підлягає кваліфікації лише за ст. 187 КК.

Судом встановлено, що до квартири раніше незнайомої потерпілої ОСОБА_28 та ОСОБА_4 проникли шляхом обману потерпілої з метою заволодіння її майном злочинним шляхом.

Суд зазначає, що проникненням у житло, інше приміщення чи сховище є незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Для вирішення питання щодо наявності кваліфікуючої ознаки в діях обвинувачених у вигдяді проникнення у житло важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Так, для основного складу корисних злочинів характерним є наявність у особи умислу на заволодіння чужим майном. Саме тому така кваліфікуюча ознака, як проникнення, має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном. У випадку, якщо особа формально безперешкодно увійшла (потрапила) у приміщення з обмеженим доступом (наприклад, з дозволу чи за запрошенням уповноваженої особи), при цьому способом доступу до майна обрала обман чи зловживання довірою, з метою заволодіння майном, такі дії з урахуванням фактичних обставин справи слід кваліфікувати за ознакою проникнення у житло. Дії особи, яка шляхом вільного доступу потрапила до приміщення та вчинила розбійні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, що зберігається в місці з обмеженим доступом, охоплюються ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК

Таким чином, суд вважає цілком доведеним, що в діях обвинувачених наявна кваліфікуюча ознака як проникнення у житло.

За загальним визначенням, розбій, як злочин проти власності, - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

У розумінні ст. 187 КК небезпечним для життя чи здоров`я насильством є умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До фізичного насильства, що є ознакою розбою, серед іншого, належить насильство, яке реально не завдало шкоди життю, але за фактичних обставин у момент застосування створювало реальну загрозу для життя потерпілого. При цьому оцінка небезпечності насильства повинна проводитися з урахуванням дійсності, реальності й характеру можливого насильства, коли така загроза не викликає сумніву щодо небезпечності дій винної особи.

Так судом встановлено, що ОСОБА_4 неочікуванно вчинив напад на ОСОБА_11 , посадивши її на диван, закривав їй рукою рота, у зв`язку з чим потерпіла була позбавлена реальної можливості чинити опір, у той час як ОСОБА_5 одразу почав утримувати її в такому положенні та висловлювати вербальні погрози. Агресивність, раптовість, небезпечність й спрямованість таких дій на подолання опору ОСОБА_11 , яка зазнала нападу, є відмінною ознакою розбою.

Критерієм реальності погрози під час розбою є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. Для кваліфікації діяння за ст. 187 КК не має значення намір особи привести погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, в дію. Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападнику або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням зброї, яку при собі не має.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_11 , будучи особою похилого віку, залишивши віч-на-віч з трьома обвинуваченими, серед яких-двоє чоловіків, що між собою спілкувалися ромською мовою, сприйняла висловлену на її адресу на російській мові погрозу застосуванням ножа як реальну, побоювалася за своє життя, оскільки обвинувачені мали явну перевагу у кількості, віці та фізичній силі. Підстав не брати до уваги показання потерпілої у суду не має. Об`єктивних підстав вважати, що потерпіла не вбачала у діях нападників реальної загрози своєму життю та здоров`ю, судом не встановлено.

Суд враховує, що потерпілій ОСОБА_14 внаслідок вчиненого нападу заподіяно легке тілесне ушкодження, яке не потягло короткочасного розладу здоров`я, при цьому остання свідомості не втрачала, лише дихання було затрудженим, що саме по собі не містить ознак насильства за критеріями небезпечності для життя і здоров`я особи, а тому в діях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 наявна саме ознака розбою у вигляді погрози застосування насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу.

На підставі викладеного, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний з проникненням у житло.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Доводи захисту щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.185 та ч.1 ст.190 КК України суд відхиляє у зв`язку з необґрунтованістю, так як вважає доведеним наявність в її діях більш тяжкого злочину.

Надаючи кваліфікацію діям ОСОБА_6 суд вважає, що інкримінований склад злочину, передбачений ч.3 ст.187 КК України в її діях відсутній, бо належними доказами поза розумним сумнівом з боку обвинувачення не доведена суб`єктивна сторона такого складу у вигляді умислу щодо розбійного нападу із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я або його погрози, оскільки суд вважає, що мав місце ексцес виконавця, при якому співучасники злочину ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_28 вийшли за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій і вчинили більш тяжкий злочин, тому за цей злочин повинні відповідати лише саме вони як його виконавці, а дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати як більш м`який злочин.

Керуючись дискреційними повноваженнями, передбаченими ч.3 ст. 337 КПК України, з метою покращення становища особи, відносно якої здійснюються кримінальне провадження, суд вважає за можливе вийти за межі висунутого обвинувачення ОСОБА_6 , зазначеного в обвинувальному акті в частині зміни правової кваліфікації кримінального провадження, та за відсутності доказів щодо домовленості між обвинуваченими відносно можливості відкритого способу заволодіння майном потерпілої (грабежу), враховуючи таємне проникнення до житла потерпілої малолітньої особи, яка на міжсходинкову майданчику була поруч з ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне дії ОСОБА_6 перекваліфікувати з ч.3 ст.187 КК України на ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у житло.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинувачених.

При призначені покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого

ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, судимість за які не знята та не погашена, скоїв новий особливо тяжкий злочин після спливу шести місяців від дати звільнення з установи відбуття покарання, у скоєнні якого свою провину не взнав, до тримання під вартою офіційно не працював, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

ОСОБА_5 раніше не судимий, скоїв особливо тяжкий злочин, у скоєнні якого свою провину не визнав, до тримання під вартою офіційно не працював, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. Доводи щодо наявності на утриманні у ОСОБА_5 дітей суд до уваги не приймає, оскільки суду не надані свідоцтва про народження дітей, в яких саме в графі батьком було зазначено особу ОСОБА_5 .

ОСОБА_28 раніше не судима, скоїла особливо тяжкий злочин, свою провину не визнала та не розкаялася, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні четверо дітей, троє з яких є малолітніми.

ОСОБА_6 раніше не судима в силу ст.89 КК України, скоїла тяжкий злочин, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, страждає на ряд хронічних захворювань, заміжня та має стійкі соціальні зв`язки з повнолітніми дітьми на іншими членами родини.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених, відповідно до ст. 66 КК України судом не виявлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Заподіяна потерпілій матеріальна шкода відшкодована під час судового провадження.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України та враховуючи особи обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 суд вважає, що для попередження вчинення ними нових злочинів та їхнє перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів, буде саме позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна.

Також суд вважає, що перевиховування ОСОБА_6 та попередження вчинення нею кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства із застосуванням іспитового строку.

Підстав для зміни раніше обраного виду запобіжного заходу обвинуваченим суд не вбачає.

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі не є процесуальними витратами та стягненню не підлягають.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_11 щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3123 гривен задоволенню не підлягає, оскілки зазначена сума була відшкодована обвинуваченими під час судового провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді з метою збереження речових доказів, підлягає скасуванню відповідно до положень ст.174 КПК України, оскільки необхідність в ньому відпала.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_15 винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та призначити покарання у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання за кримінальним провадженням з 2 вересня 2020 року.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та призначити покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання за кримінальним провадженням з 2 вересня 2020 року.

Визнати ОСОБА_27 винуватою у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та призначити покарання у вигляді семи років позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна.

Строк відбування ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання за кримінальним провадженням.

Визнати ОСОБА_6 винуватою у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили.

Зняти арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 04.09.2020 року (Провадження № 1кс/337/701/2020 ЄУН № 337/3634/20), з майна, яке було вилучено в ході проведення 02.09.2020 року огляду місця події за адресою: АДРЕСА_5 , а саме: з одного фрагменту сліду низу взуття з підлоги у коридорі; одного сліду низу взуття з підлоги у коридорі навпроти входу в кухню; одного подвійного аркушу паперу; одного подвійного аркушу паперу з рукописними написами; зошиту зі столу на кухні; змиву на марлевий тампон та контроль до нього із поверхні ручки зовнішньої сторони вхідної двері в приміщення квартири АДРЕСА_9 ; змиву на марлевий тампон та контроль до нього із поверхні ручки внутрішньої сторони вхідної двері в приміщення квартири АДРЕСА_9 ; змиву на марлевий тампон та контроль до нього із поверхні зовнішньої сторони лівої двері лівої нижньої тумби в кімнаті № 2; змиву на марлевий тампон та контроль до нього із поверхні ручки зовнішньої сторони правої двері лівої нижньої тумби в кімнаті № 2; змиву на марлевий тампон та контроль до нього з поверхні ручки з внутрішньої сторони вхідної двері до загального коридору квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 ; змиву на марлевий тампон та контроль до нього з поверхні ручки з зовнішньої сторони вхідної двері до загального коридору квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 ; змиву на марлевий тампон та контроль до нього з поверхні ручки з зовнішньої сторони правої двері верхньої лівої шафи в кімнаті № 2; змиву на марлевий тампон та контроль до нього з поверхні ручки з зовнішньої сторони лівої двері верхньої шафи в кімнаті № 2; валізи із шкірозамінника чорного кольору з шафи у кімнаті № 2; шести слідів папілярних візерунків з зовнішньої сторони правої двері верхньої лівої шафи в кімнаті № 2.

Зняти арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 04.09.2020 року (Провадження № 1кс/337/703/2020 ЄУН № 337/3634/20) на майно, яке було вилучено в ході проведення 02.09.2020 року огляду місця події за адресою: АДРЕСА_13 , а саме з автомобілю «Lada Priora» ( ВАЗ 217230) д.н.з. НОМЕР_1 , у кузові чорного кольору, номер шасі (двигуна) НОМЕР_6 , 2009 року випуску; технічного паспорту, де вказано номер кузова НОМЕР_7 та страхового полісу на ім`я ОСОБА_41 на автомобіль «Lada Priora» ( ВАЗ 217230) д.н.з. НОМЕР_1 ; ключів від автомобілю «Lada Priora» ( ВАЗ 217230) д.н.з. НОМЕР_1 у кузові чорного кольору; мобільного телефону у корпусі чорно-червоного кольору «Samsung» без SIM-карти IMEI НОМЕР_8 ; мобільного телефону «Nokia» в корпусі чорного кольору , IMEI невідомий, з картою пам`яті на 32 гб; SIM-карти № НОМЕР_9 , картки «Приватбанку» № НОМЕР_5 ; кришки від телефону чорного кольору, музичну колонку червоного кольору, фотоапарату сірого кольору «Skina» з чохлом; мобільного телефону «Nomi» в корпусі чорного кольору без кришки; мобільного телефону ONC-XT в корпусі біло-чорного кольору.

Зняти арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді від 04.09.2020 року (Провадження № 1кс/337/702/2020 ЄУН № 337/3634/20) на майно, яке було вилучено в ході проведення 02.09.2020 року обшуку під час затримання в порядку ст. 208 КПК України

- у ОСОБА_5 : футболку чорного кольору з вишивкою червоного з білим кольору, джинсові штани блакитного кольору, кросівки сірого кольору, грошові кошти на суму 2018 грн., купюрами: 1000 грн. серія АЗ 9005721, 500 грн. серія ЛЗ 5709923, 500 грн. серія ЗФ 2940841, 10 грн. серія ЮИ 9239406, 5 грн. серія ЮГ2559118, 2 грн. монета, 1 грн. монета;

- у ОСОБА_7 : каблучку, з жовтого металу, мобільний телефон «Айфон-6» імеі: НОМЕР_10 , футболку жіночу оранжевого кольору, в`єтнамки резинові з розовими полосами,

- у ОСОБА_4 : чорні мокасини, футболку з малюнком у вигляді квітів та з малюнком чорного квадрату на грудях.

Речові докази:

- диск ДВД-Р з відеозаписами з камер відеоспостереження, приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- грошові кошти на суму 2018 грн., купюрами: 1000 грн. серія АЗ 9005721, 500 грн. серія ЛЗ 5709923, 500 грн. серія ЗФ 2940841, 10 грн. серія ЮИ 9239406, 5 грн. серія ЮГ2559118, 2 грн. монета, 1 грн. монета ; передані на зберігання до установи банку через відповідальну особу УФЗБО ГУНП в Запорізькій області відповідно до квитанції № 870 звернути в дохід держави

- сліди папілярних візерунків, дактокартки-заповнені на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , які знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №5 відповідно до квитанції №2079 від 26.09.2020 року знищити.

-валізу із шкірозамінника, яка знаходиться на зберіганні в камері схову ВП №5 відповідно до квитанції №2078 від 26.09.2020 року повернути потерпілій ОСОБА_14

- сліди взуття, які знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №5 відповідно до квитанції №2081 від 26.09.2020 року знищити, чорні мокасини- повернути ОСОБА_4 , кросівки сірого кольору - ОСОБА_5 , в`єтнамки гумові- ОСОБА_7

- аркуші паперу у клітинку, які знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №5 відповідно до квитанції №2098 від 20.10.2020 року знищити,

- змиви на марлеві тампони, змиви з долонь, зразки вільних кінців нігтьових пластин, які знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №5відповідно до квитанції №2095 від 17.10.2020 року знищити;

- мобільний телефон «Samsung» чорно-червоного кольору без задньої кришки, колону портативну «JBL» червоного кольору, які знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №5 відповідно до квитанції №2093 від 17.10.2020 року повернути потерпілій ОСОБА_14 ;

- мобільний телефон «Айфон-6» в корпусі біло-золотистого кольору, який знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №5 відповідно до квитанції №2094 від 17.10.2020 року повернути ОСОБА_7 , мобільний телефон «Nokia», мобільний телефон «Nomi» чорного кольору без кришки, мобільний телефон ONC- ХТ повернути власникам.

- футболку чорного кольору з вишивкою, джинсові штани, футболку жіночу оранжевого кольору, чоловічу футболку з малюнком у вигляді квітів, які знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №5 відповідно до квитанції №2096 від 17.10.2020 року повернути ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7

- змиви зразки вільних кінців нігтьових пластин, які знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №5 відповідно до квитанції №2097 від 17.10.2020 року знищити

-ніж, карту «Приватбанк», сім карту «Лайфсел», утримувач сім карти, технічний паспорт на автомобіль, страховий поліс які знаходяться на зберіганні в камері схову ВП №5 відповідно до квитанції №1316 від 17.10.2020 року повернути власнику, запальничку, каблучку та заколку ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Копію вироку направити потерпілій ОСОБА_14 .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1