В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши дистанційно в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 20.10.2021 року за №0003008 та 03.09.2021 року за № 0002949 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого неофіційно вантажником,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28.01.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки, від відбування покарання звільнений з відбуттям строку;

- 24.06.2020 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяці арешту, від відбування покарання звільнений з відбуттям строку;

- 27.10.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- 06.12.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення на став, відповідних висновків для себе не зробив і, знову, повторно, вчинив корисливий злочини при наступних обставинах.

Так, 01.09.2021 року приблизно о 19 годині 07 хвилин, ОСОБА_3 , за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 6-В прийшов до магазину «Foodpod», що належить ТОВ «Фасоль» ідентифікаційний код 41028986, магазин 13. Перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, а саме товарів які перебувають в реалізації.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_3 відправився до відділу з алкогольними напоями, де взяв зі стелажу пляшку «Баллантайн» 1 л., штрихкод 956, артикул 37 400, загальною закупівельною вартістю - 445 гривень та впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії є таємними для персоналу магазину, заховав пляшку вищезазначеного алкогольного напою під куртку чорного кольору.

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 з неоплаченим товаром, який перебував нього, не маючи наміру розраховуватись за нього, направився до виходу, звідки безперешкодно вийшов із магазину, не розрахувавшись, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ТОВ «Фасоль» ідентифікаційний код -028986, магазин 13, матеріальних збитків на загальну суму 445 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 03.09.2021 року приблизно о 12 годині 29 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 6В прийшов до магазину «Foodpod», що належить ТОВ «Фасоль» ідентифікаційний код - 41028986, магазин 13. Перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, а саме товарів які перебувають в реалізації.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_3 відправився до відділу з алкогольними напоями, де взяв зі стелажу пляшку «Баллантайн» 1 л., штрихкод 956, артикул 37 400, загальною закупівельною вартістю - 445 гривень та впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії є таємними для персоналу магазину, заховав пляшку вищезазначеного алкогольного напою під куртку чорного кольору.

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 з неоплаченим товаром, який перебував у нього, не маючи наміру розраховуватись за нього, направився до виходу, звідки безперешкодно вийшов із магазину, не розрахувавшись, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ТОВ «Фасоль» ідентифікаційний код - 41028986, магазин 13, матеріальних збитків на загальну суму 445 грн.

Крім того, 20.10.2021 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 прийшов до магазину «Сільпо», що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Тичини, 1-В. Перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину у нього виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, а саме товарів які перебувають в реалізації.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_3 відправився до відділу з морепродуктами, де взяв зі стелажу ікру лососеву «Шаланда» 350 г., загальною закупівельною вартістю - 1119 гривень 20 копійок та впевнившись, що за його діями ніхто зі -.сторонніх осіб не спостерігає та його дії є таємними для персоналу магазину, провів маніпуляції з викраденим товаром, а саме відірвав від ікри захисний магніт руками. Після чого ОСОБА_3 ікру лососеву «Шаланда» 350 г. заховав до своєї сумки, яку тримав у руках.

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 з неоплаченим товаром, який перебував у нього в сумці, не маючи наміру розраховуватись за нього, направився до виходу, звідки безперешкодно вийшов із магазину, не розрахувавшись, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ТОВ «СІЛЬПО ФУД» матеріальних збитків на загальну суму 1119гривень 20 копійок.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини їх скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, 01.09.2021 року та 03.09.2021 року у магазині «Foodpod» здійснив викрадення двох пляшок віскі «Баллантайн», по черзі, з якими вийшов з магазину не розрахувавшись за них. Також підтвердив, що в магазині «Сільпо» 20.10.2021 року він взяв зі стелажу ікру лососеву «Шаланда» з якою вийшов з магазину не розрахувавшись за нею. Викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме продав.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даних злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, не одружений, спосіб життя, а саме, що обвинувачений офіційно не працює, до затримання підробляв вантажником, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2021 року у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі більш суворим, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Також суд враховує п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якої за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільні позови у кримінальних провадженнях не заявлялись.

Процесуальні витрати у кримінальних провадженнях відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів), шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2021 року у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання строк його перебування під вартою з 06.12.2021 року.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільні позови у кримінальних провадженнях не заявлялись.

Речові докази у кримінальних провадженнях - СД диск, на якому містяться обставини події вчинення кримінального правопорушення, приєднаний до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя