Дата документу 17.11.2021 Справа № 334/6856/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/6856/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1026/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю заявниці ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні її скарги на неправомірні дії Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10 вересня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 вересня 2021 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 на неправомірні дії Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10 вересня 2021 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_7 приймає участь у судових засіданнях в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя, як представник ОСББ «Незалежна України 39Б», а ОСОБА_8 , який видав довіреність, не має повноважень видавати довіреності від ОСББ «Незалежна України 39Б» згідно статуту ОСББ. Таким чином дії ОСОБА_7 , як представника ОСББ вводять Орджонікідзевский районний суд м. Запоріжжя та інші суди в оману, за що передбачена кримінальна відповідальність за ст. 400-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2021 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що обставини, на які посилається остання у своїй скарзі, є недостатніми для того, щоб розпочати досудове розслідування згідно її заяви від 10 вересня 2021 року, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та за результатом розгляду прийняти нове рішення.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що слідчим суддею було грубо порушено норми процесуального закону, а саме порушено її право на заявлення відводу слідчому судді.

Вказує, що у цьому кримінальному провадженні відбулась імітація здійснення правосуддя з порушенням основних засад кримінального судочинства за участю невідомого та без повноважень прокурора від невідомої прокуратури.

Звертає увагу не те, що предмет оскарження в ухвалі слідчого судді зазначено не вірно, оскільки належним суб`єктом оскарження у таких категоріях справ є не правоохоронний орган, а певна уповноважена посадова особа.

Зазначає, що скарга була подана конкретно на бездіяльність керівника ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 , до якого вона звернулась 10 вересня 2021 року через канцелярію ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Вказує, що правова підстава для відмови у задоволенні її скарги відсутня, оскільки скарга є обґрунтованою, на підтвердження чого вона надала докази.

Крім того, зазначає, що скарга до слідчого судді була подана за фактом того, що керівником ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 всупереч ст. 214 КПК України було допущено бездіяльність щодо невнесення відомостей за повідомленням про ознаки вчинення злочину до ЄРДР, яке було зареєстровано 10 вересня 2021 року, що протиправно.

Звертає увагу на те, що доказом бездіяльності, допущеної керівником ЗРУП ГУНП у Запорізькій області, є відсутність витягу з ЄРДР станом на 15 вересня 2021 року і до теперішнього часу в матеріалах справи.

Вказує, що у її повідомленні, яке було зареєстровано 10 вересня 2021 року, було зазначено про те, що ОСОБА_7 , який представляв інтереси ОСББ «Незалежна України 39Б» на судових засіданнях в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя по справі №335/10866/20 29 квітня 2021 року, 12 травня 2021 року, 31 травня 2021 року, 14 червня 2021 року, 3 серпня 2021 року та 27 серпня 2021 року всупереч ч. 2 ст. 131-2 Конституції України та чинного законодавства України, Статуту ОСББ та ігноруючи судову реформу, висновки та правові позиції Верховного Суду, на підставі довіреності №б/н від 11 січня 2021 року, підписаної Головою правління ОСББ «Незалежна Україна 39Б» ОСОБА_8 . Такі дії ОСОБА_7 мають ознаки вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 400-1 КК України, оскільки останній 6 разів свідомо та систематично приймав участь у судових засіданнях, як представник ОСББ від позивача, а ОСОБА_8 , який видав довіреність, співвласниками ОСББ не надано повноважень видавати довіреності згідно Статуту ОСББ.

Звертає увагу на те, що відсутність у ОСОБА_7 повноважень щодо підписання процесуальних документів та заяв, тощо у суді як особою, яка не має права їх підписувати кореспондується з позицією Верховного суду щодо представництва в суді.

Вказує, що позивач не надав до суду документів, передбачених ст. 62 ЦПК України, які б засвідчували, що представник ОСОБА_7 , який підписує наявне в матеріалах справи №335/10866/20 має повноваження на представництво як адвокат або як законний представник.

Звертає увагу на те, що в Єдиному реєстрі адвокатів України теж відсутні відомості про ОСОБА_7 , як про адвоката.

Зауважує, що навмисне використання довіреності № б/н від 11 січня 2021 року тягне кримінальну відповідальність.

Вказує, що ОСОБА_7 мав усвідомлювати суспільно небезпечний характер свого діяння відносно обов`язкового виконання Перехідних положень Конституції України на території України.

Зазначає, що з 1 січня 2019 року представництво юридичної особи в судах здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Вказує, що визначення на власний розсуд об`єму перевірочних дій слідчого чи прокурора до початку досудового розслідування, тобто до внесення відомостей до ЄРДР, у КПК України відсутнє, як і засада діяти на власний розсуд, а є верховенство права та законність у кримінальному процесі.

Крім того, звертає увагу на те, що до ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було подано повідомлення про ознаки вчинення злочину, а не про склад кримінального правопорушення, поняття «ознаки вчинення злочину» не тотожне поняттю «склад суду».

Вказує, що згідно ухвали про відкриття провадження від 13 вересня 2021 року, слідчий суддя відмовилась виконати вимоги процесуального закону, бо відмовилась згідно норм КПК України викликати до суду слідчого, скаргу останньому не надсилала та не повідомила про те, що до суду надійшла скарга.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянт посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали вона отримала лише 22 жовтня 2021 року, тобто вже після закінчення строку її оскарження в апеляційному порядку.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наявної в матеріалах провадження розписки, ОСОБА_6 дійсно отримала копію оскаржуваної ухвали лише 22 жовтня 2021 року (а.с. 39), у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_6 підтримала подану нею апеляційну скаргу та зазначила, що слідчий суддя повинна була здійснити судовий контроль, проте, цього не зробила. Вказала, що орган досудового розслідування повинен був відразу після подання її заяви про вчинення злочину внести відомості до ЄРДР, проте цього не зробив.

Від прокурора надійшла заява, в якій він просить скаргу розглянути без його участі та відмовити у її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, апелянта, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Так, як вбачається із матеріалів скарги, 10 вересня 2021 року ОСОБА_6 було подано до керівника ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області повідомлення про ознаки вчинення злочину (а.с. 6-8)

У вказаному повідомленні, ОСОБА_6 просила розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 400-1 КК України відносно представника ОСББ «Незалежна Україна 39-Б» ОСОБА_7 .

Висновки суду першої інстанції з приводу того, що повідомлення ОСОБА_6 від 10 вересня 2021 року відносно ОСОБА_7 не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України, а також не підтверджує факту вчинення ним таких правопорушень є переконливими та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

В своєму повідомленні про вчинення злочину від 10 вересня 2021 року ОСОБА_6 вказує на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 400-1 КК України.

Так, ч. 1 ст. 400-1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, встановлених договором про надання правничої допомоги.

Частина 2 ст. 400-1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за дії, передбачені частиною першої цієї статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб.

Так, зі змісту повідомлення ОСОБА_6 про вчинення злочину від 10 вересня 2021 року та апеляційної скарги випливає, що ОСОБА_7 представляв інтереси ОСББ «Незалежна Україна 39Б» у судових засіданнях в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки ОСОБА_8 , який видав довіреність ОСОБА_7 , не мав на це повноважень та останній не є адвокатом або законним представником.

Проте, слід зауважити, що повноваження особи, яка з`являється до суду перевіряється виключно судом, який розглядає справу та вирішує питання щодо допуску такої особи до участі у відповідній справі.

При цьому, із протоколу судового засідання від 29 квітня 2021 року, який був долучений ОСОБА_6 до своєї скарги випливає, що у розгляді справи №335/10866/20 приймав участь ОСОБА_7 , як представник позивача і його особу судом було встановлено на підставі паспорту, а повноваження були перевірені на підставі довіреності (а.с. 10-11).

Посилання ОСОБА_6 з приводу того, що ОСОБА_7 не надав документи про те, що він адвокат або законний представник не можуть взятись до уваги з боку апеляційного суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну дієздатність, за винятком осіб, визначених у ст. 61 ЦПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Так, як випливає із Єдиного державного реєстру судових рішень, розгляд справи №335/10866/20, про який зазначає ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження.

Тобто вищевказане свідчить про те, що у цивільній справі №335/10866/20 міг приймати участь представник, який не є адвокатом або законним представником.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в повідомленні ОСОБА_6 від 10 вересня 2021 року не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.400-1 КК України, а тому, викладені в повідомленні відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на неправомірні дії Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10 вересня 2021 року, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4