Провадження № 1-кс/344/6108/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника підозрюваного ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого, зобов`язання винити дії -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання; зобов`язання слідчого у СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 провести з підозрюваним ОСОБА_5 слідчий експеримент за участю спеціаліста.

Захисник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, просив в їх задоволенні відмовити.

Проаналізувавши пояснення учасників процесу, дослідивши зміст скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України»).

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Як встановлено Судом, в провадженні органу досудового розслідування перебуває кримінальне провадження №0000582 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, в рамках якого ОСОБА_5 має статус підозрюваного.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

18 серпня 2021 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 подав до слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 клопотання про проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні №0000582, в якому просив провести слідчий експеримент з підозрюваним ОСОБА_5 із залученням спеціаліста в галузі судово-медичних досліджень.

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області про відмову в задоволенні клопотання від 15 вересня 2021 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 відмовлено.

Вищевказану відмову ОСОБА_5 вважає незаконною та такою, у зв`язку з чим просить її скасувати та зобов`язати слідчого задовольнити його клопотання.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Частинами 1,2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

Відповідно ж до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченомустаттею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Системний аналіз змісту статей 22 та 93 КПК України свідчить про те, що збирання та подання доказів у кримінальному провадженні, що є елементом принципу змагальності, є рівним правом як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, оскільки сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В поданому клопотанні слідчому, як і в скарзі до суду, заявником не наведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для задоволення даного клопотання та зобовязання слідчого провести слідчий експеримент.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що сторона захисту, яка звертається до слідчого із клопотання про ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, повинна довести необхідність здійснення такої процесуальної дії, зіславшись на відповідні обставини, які такого вимагають.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на дискреційних характер повноваження слідчого щодо проведення в рамках кримінального провадження слідчих (розшукових) дій, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_5 про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру (з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020), згідно якого положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Керуючись ст.ст. 220, 221, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого, зобов`язання винити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали суду складено та підписано 04 жовтня 2021 року.