ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1760/21 Справа № 206/4589/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000472 за ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт -
ОСОБА_5 ,
представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2021 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт шляхом заборони на володіння, користування та розпорядження майном, вилученим 07.10.2021, в ході обшуку затриманої особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 , перелік якого відображений в ухвалі.
Як видно з ухвали, слідчий суддя, зважаючи на те, що слідчим та прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків знищення цього майна, яке є речовим доказом, дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна у вигляді заборони на розпорядження, користування та відчуження майна.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представник з-ої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про накладення арешту на майно. В обґрунтування доводів поданої скарги адвокат посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, й постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
10.11.2021 адвокат ОСОБА_6 подала до канцелярії уточнену скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, відмовити слідчому у задоволенні клопотання про арешт майна в межах кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .
В якості доводів апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 23.10.2021 подане клопотання про арешт майна було повернуто прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків. Однак, за твердженням адвоката, недоліки не були усунуті, суду не були надані відомості щодо реквізитів кур`єра, який прийняв відправлення за накладною та копії квитанцій про сплату кур`єрських послуг. Разом з цим, на думку адвоката, пояснення кур`єра не можуть бути належним доказом у провадженні.
В суді апеляційної інстанції третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 та її представник - адвокат ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думки учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Доводи апеляційної скарги стосовно допущення судом першої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та необґрунтованості накладеного арешту на майно, є неспроможними.
Як видно з наявних матеріалів за клопотанням, в провадженні СВ ВП №4 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000472 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
В межах цього провадження ОСОБА_5 08.10.2021 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 307 КК України та 09.10.2021 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 2 ст. 307 КК України.
Як слідує з матеріалів за клопотанням, старший слідчий СВ ВП № 4 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Лівобережної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 07.10.2021 в ході проведення обшуку затриманої особи, підозрюваної у вчиненні злочину, перелік якого відображений у клопотанні.
Оскаржуваною ухвалою зазначене клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Також, положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, спеціальної конфіскації. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як слідує з матеріалів досудового розслідування, 07.10.2021 в ході проведення обушку затриманої особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , яка перебувала в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 18 години 28 хвилин по 20 годину 20 хвилин, слідчим, в присутності двох понятих, було виявлено та вилучено, жіночу сумку чорного кольору з особистими речами ОСОБА_5 , електронні ваги, сліп-пакет з порожніми сліп пакетами, грошові кошти сумою 1 505 грн., банківські картки, про що складено відповідний протокол.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою слідчого вилучені в ході обшуку матеріальні об`єкти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, неупереджено, у відповідності до вищенаведених вимог закону, наклав арешт на майно, оскільки така необхідність доведена органом досудового розслідування з метою збереження речових доказів.
Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Що стосується доводів апелянта в частині того, що клопотання органу досудового розслідування, яке надійшло до слідчого судді, містить в собі не усунуті недоліки, то вони є безпідставними, оскільки спростовуються доказами, долученими на виконання ухвали слідчого судді про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків з встановленням 72 годин, яким надана належна оцінка слідчим суддею в ухвалі.
Окрім того, в ході апеляційного розгляду встановлено, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено та направлено обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 до суду першої інстанції для розгляду, а відтак питання про скасування арешту, накладеного на майно, може бути вирішено судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження.
З огляду на викладене, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми доказами, дослідженими судом, а апеляційна скарга з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2021 року про накладення арешту на майно, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4