У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000029 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 грудня 2021 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до 28 січня 2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

У разі не можливості змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт, зменшити раніше визначений розмір застави відповідно до встановленого граничного розміру, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 80 прожиткових мінімумів, або не більше ніж 160 розмірів прожиткового мінімуму.

Встановити для обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;
-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує права особи на свободу та на справедливий судовий розгляд.

Вказує, що клопотання слідчого було вручено з порушенням строків подання клопотання до суду не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку дії попередньої ухвали, що передбачено ЗУ «Про внесення зміни до пункту 20 розділу XI «Перехідні положення» КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_6 не заперечує, що він сіяв та вирощував рослини коноплі. Тому, на думку захисника, всі ризики, на які вказує прокурор відпали та ОСОБА_6 немає сенсу переховуватися, незаконно впливати на свідків та на інших обвинувачених.

Вважає, що дії слідчих свідчать про внесення відомостей до ЄРДР за завідомо недостовірними даними. Також вказує, що слідчий не зазначив в якому кримінальному провадженні відбувається затримання особи.

Захисник вважає, що раніше визначений розмір застави значно завищений та завідомо непомірний для ОСОБА_6 та просить зменшити розмір застави.

Щодо ризиків, на які посилається прокурор у клопотанні захисник зазначає, що прокурор вказує тільки формальні формулювання, переховування, незаконний вплив на свідків, обвинувачених.
При цьому, захисник вважає, що немає жодних доказів та прізвищ свідків та потерпілих, на кого саме може здійснювати вплив обвинувачений, та чим це підтверджується. На думку апелянта, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, є лише припущенням слідчого.

Вказує, що не надано жодного доказу, що ОСОБА_6 не буде з`являтися до суду або буде переховування від правоохоронних органів і суду іншим чином.

Щодо ризику, що ОСОБА_6 може впливати на свідків та потерпілого чи сховати або спотворювати будь-яку річ чи документи, які мають істотне значення для вирішення кримінального провадження, захисник вважає, що його не існує, оскільки на даний час вже допитані потерпілі та інші свідки, а справа скерована до суду для розгляду по суті.

Зазначив, що під час розгляду клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не пред`явлено і жодного доказу, який міг би вказувати на виявлення додаткових епізодів злочинної діяльності ОСОБА_6 щодо того самого або іншого кримінального правопорушення.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту або застосування запобіжного заходу із зменшенням розміру застави, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що на теперішній час існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується.
31 серпня 2021 року згідно ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Даний запобіжний захід був продовжений судом обвинуваченому ОСОБА_6 до 09 грудня 2021 року включно та на даний час розгляд кримінального провадження до спливу вказаного в ухвалі строку неможливий з об`єктивних причин.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою, суд першої інстанції дійшов висновку, що на даний час існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На наявність цих ризиків вказує те, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, обвинувачується у вчиненні злочину, під час іспитового строку, на який він був звільнений судом від призначеного покарання. На теперішній час ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років та тяжкого злочину. Судом також враховано, що ОСОБА_6 згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого КП «Вознесенська районна лікарня», має синдром залежності від опіоїдів та зловживає канабіоїдами. Окрім того, судом ще не були допитані у судовому засіданні свідки.

Врахувавши ці обставини, суд першої інстанції вважав, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти цим ризикам.

Тому суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Окрім того, захисник просив доставити в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_6 . Однак, обвинувачений належним чином повідомлений про апеляційний розгляд, клопотання про бажання брати участь під час апеляційного розгляду не подавав. за такого, з урахуванням вимог ч.4 ст. 401 КПК України продовжив апеляційний розгляд без присутності обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_7 вважав ухвалу законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши надані судом матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив таке.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 бвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2021 за №0000029.

Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. В обґрунтування клопотання, прокурор послався на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи захисника, що клопотання слідчого було вручено з порушенням строків подання клопотання до суду не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку дії попередньої ухвали, що передбачено ЗУ «Про внесення зміни до пункту 20 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, не є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.08.2021 щодо обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.12.2021.

Як вбачається з наданих судом першої інстанції матеріалів, клопотання прокурором подано 04.11.2021 та вручено під розписку обвинуваченому ОСОБА_6 05.11.2021. Тобто, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор подав у строк, передбачений ч. 1 ст. 199 КПК України.

Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років та тяжких злочинів, які пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів.

Також суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, обвинувачується у вчиненні злочину, під час іспитового строку, на який він був звільнений судом від призначеного покарання. Окрім того, суд першої інстанції врахував дані щодо особи обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_6 , згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого КП «Вознесенська районна лікарня», має синдром залежності від опіоїдів та зловживає канабіоїдами. Також враховано, що у кримінальному провадженні ще не були допитані у судовому засіданні свідки.

Суд першої інстанції, врахувавши вищевказані дані щодо особи обвинуваченого, та ступінь тяжкості злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , дійшов правильного висновку про існування ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Висловлена в апеляційній скарзі вимога захисника про зменшення раніше визначеного розміру застави, є неприйнятною з урахуванням ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 злочинів та даних про його особу.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 331, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 грудня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 січня 2022 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3