УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000107 від 31.07.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 382 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням установлено, посадові особи ТОВ "СПОРТ-СЕРВІС , ТОВ «ЛІДЕР-ПАРК» ТОВ «ОДЕСАБУД» та інші невстановлені слідством особи в період 2018-2021 р.р., діючи з корисливих мотивів, розуміючи економічно вигідне та привабливе розташування земельних ділянок біля парку ім. Т.Г. Шевченка та морського узбережжя Чорного моря, розробили та реалізували злочинний план щодо придбання шляхом обману прав на земельні ділянки територіальної громади м. Одеси, розташованими за адресою: м. Одеса Лідерсівський бульвар, 7 та м. Одеса, Лідерсівський бульвар, 9 під забудову багатоквартирними будинками без проведення продажу такого права на конкурентних засадах (земельних аукціонах) з метою їх незаконної забудови будинками ЖК «Лідерсівський» та заволодіння шляхом обману коштами інвесторів.
Для реалізації плану, в період 2018-2019 р.р. посадові особи Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, ГУ Держгеокадастр в Одеській області, інших органів держаної влади та місцевого самоврядування, а також посадові особи та працівники ТОВ ЗЕМЕЛЬНЕ КАДАСТРОВЕ БЮРО та інших суб`єктів господарювання сприяли представникам ТОВ "СПОРТ-СЕРВІС, ТОВ «ЛІДЕР-ПАРК», ТОВ «ОДЕСАБУД» та іншим невстановленим слідством особам в придбанні шляхом обману правами на земельні ділянки земельних ділянок з кадастровими номерами :29:005:0035 та :29:005:0034 за адресою: м. Одеса, Лідерсівський бульвар, 7 та 9 під забудову багатоквартирними будинками без проведення продажу такого права на конкурентних засадах (земельних аукціонах) з метою їх незаконної забудови будинками ЖК «Лідерсівський».
В рамках кримінального провадження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,13.12.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.
ОСОБА_5 підозрюється у т.ч. у скоєнні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Відповідно до інформаційної довідки № 290042590 від 14.12.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підозрюваному ОСОБА_5 належить на праві власності наступне майно: земельна ділянка кадастровий номер :04:000:0293 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 241); житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107); земельна ділянка кадастровий номер :02:002:0386 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08); земельна ділянка кадастровий номер :02:002:0391 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08).
Також, згідно інформації з кабінету водія підозрюваному ОСОБА_5 належить на праві власності автомобіль KIA SOUL, державний номерний знак НОМЕР_1 .
У зв`язку з викладеним, з метою конфіскації майна, як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 .
2. Позиції учасників з приводу розгляду даного клопотання.
Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без його участі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна, з метою забезпечення арешту майна, в цілях запобігання його відчуження, розпорядження, а також вчинення інших реєстраційних дій.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, а також документи, надані захисником, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 382 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Як вбачається з матеріалів клопотання, в рамках кримінального провадження 13.12.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_5 на праві приватної власності належать наступні об`єкти нерухомого майна:
1) земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0293 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 241);
2) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107);
3) земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0386 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08);
4) земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0391 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08).
Крім того, згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, а також витягу з бази ДАІ, ОСОБА_5 на праві власності належить автомобіль KIA SOUL, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, що свідчить про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 в цілях забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, як виду покарання, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України.
3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, майно, яке належить підозрюваному, необхідне для забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
При цьому, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого відчуження, переоформлення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність у накладенні арешту майна.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю подальшої конфіскації майна, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети конфіскації майна неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність для забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Разом з тим, в частині позбавлення права на розпорядження та користування транспортним засобом, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено необхідність у накладенні вказаних заборон.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000107 від 31.07.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 382 КК України задовольнити.

Накласти арешт, із забороною відчуження, на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

1) земельну ділянку кадастровий номер :04:000:0293 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 241);

2) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 107);

3) земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0386 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08);

4) земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0391 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08);

Накласти арешт, із забороною відчуження, на рухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

1)автомобіль KIA SOUL, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1