ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.07.2018 року за № 0003053 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гідроузел, Селетенського району Целіноградської області Казахстан, розлученого, освіта середня-спеціальна, не працюючого, раніше судимого, зареєстрований: АДРЕСА_1 ,
з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
18 липня 2018 року, приблизно о 07 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходячись поблизу будинку за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенка, 7А, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку належної КГІ «Харківводоканал» чавунної кришки каналізаційного люка з маркуванням «ТЛЗ ГОСТ 3634-79» важкого типу вартістю, згідно висновку судово- товарознавчої експертизи №2872 від 28.07.2018 - 420 гривень. Після чого, ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення покинув разом з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому КП «Харківводоканал» матеріальну шкоду на суму 420 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся та дав суду свідчення про обставини скоєного, як про це викладено в обвинувальному акті. В скоєному щиро розкаюється, просить строго не наказувати та врахувати те, що він зробив для себе висновки, зараз відбуває покарання за вироком від 17.06.2021 року.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доказана повністю та його дії за ч.1 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що той судимий: 17.06.2021 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 186 КК України (події 27.08.2020) до 4 років позбавлення волі, який набув чинності 26.08.2021 року, не працевлаштований, розлучений, дітей неповнолітніх на утриманні немає, зареєстрований в м. Харкові, де характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Також, судом враховано, що по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 з 29.05.2019 року перебував у розшуку у зв*язку з ухиленням від суду, остаточно відновлено провадження по справі 25.08.2021 року.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

При призначенні покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини, за яких його вчинено, єдиний епізод вчиненого, визнання провини обвинуваченим в повному обсязі, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та наявність обставин, які пом*якшують його покарання, матеріальний та сімейний стан обвинуваченого, його процесуальну поведінку під час розгляду справи, і тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, що інкриміновано обвинуваченому, а саме у вигляді обмеження волі, з рахуванням вимог ст. 5 КК України.

Підстав для визначення іншої міри покарання або застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, враховуючи особу обвинуваченого та обставини кримінального правопорушення, ухилення від суду протягом тривалого часу.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання повинно бути справедливим, співмірним, адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Також, при призначенні остаточного покарання підлягають застосуванню ст.ст.70 ч.4, 72 КК України, оскільки ОСОБА_4 до постановлення вироку в 2021 році вчинив кримінальне правопорушення, що є предметом даного розгляду.

Остаточне призначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення в умовах ізоляції та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення , враховуючи обставини скоєного та особу обвинуваченого.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Клопотань щодо міри запобіжного заходу заявлено не було.

Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави з обвинуваченого підлягають стягненню витрати за проведення судових експертиз в розмірі 170 грн.

З приводу цивільного позову суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 129 ЦПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілим КП «Харківводоканал» заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 3277,50 грн., з посиланням на те, що дана сума є розміром викраденого люка (а.с. 29-30).

Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючі ті обставини, що викрадене майно (чавунна кришка каналізаційного люка) було повернуте потерпілому під зберігальну розписку та враховуючі недоведеність заявленого розміру шкоди, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди на суму 3277,50 грн., за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі вимог ч. 4 ст. 70 КК України, з врахуванням того, що ОСОБА_4 засуджується за вчинення кримінального правопорушення, вчиненого ним до винесення вироку 17.06.2021 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 186 КК України, яким той засуджений до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, за сукупністю злочинів суд визначає, з врахуванням вимог ст. 72 КК України покарання шляхом часткового складання призначених покарань, а саме 4 місяців обмеження волі, що відповідає 2 місяцям позбавлення волі, та за сукупністю злочинів, призначає ОСОБА_4 остаточно покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17.06.2021 року, тобто з 26.03.2021 року, зарахувавши час перебування під вартою в строк відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 170 грн.

Речові докази (чавунна кришка каналізаційного люка), яка передана на відповідальне зберігання представникові потерпілого - залишити у власності та розпорядженні потерпілого.

В задоволенні позовних вимог КП «Харківводоканал» до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 3277,50 грн. відмовити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційного скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий - ОСОБА_1