№1-кс/755/118/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення слідчого Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_5 про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005309 від 08.10.2020 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення слідчого Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_5 про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005309 від 08.10.2020 року. Дана скарга мотивована тим, що 09.10.2020 року слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_5 повідомив про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, яка, на думку сторони захисту, підлягає скасуванню, оскільки у матеріалах справи відсутня чітка кваліфікація злочину, який сторона обвинувачення інкримінує ОСОБА_4 , що підтверджується доказами, а саме: витяги з ЄРДР № № 1 і 2 від 08.10.2020 року за номером провадження 0005309, якими визначено кваліфікацію злочину за ч. 1 ст. 115 КК і ч. 4 ст. 187 КК мають різну правову кваліфікацію, тобто такі дії сторони обвинувачення грубо порушують п.п. а і б ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, чим фактично позбавляють підозрювану ОСОБА_4 можливості підготувати свій захист; повідомлення про підозру від 09.10.2020 року має значні неточності - вступна частина містить невідповідності щодо відомостей номеру ЄРДР (у підозрі 0005399 кваліфікація ч. 4 ст. 187 КК, при цьому, після слова «ПОВІДОМИВ» кваліфікація змінюється з ч. 4 на ч. 2 ст. 187 КК і витяг з ЄРДР 1 і 2 з номером 0005309 і кваліфікацією ч. 1 ст. 115 і ч. 4 ст. 187 КК України). Зокрема, у матеріалах справи існують різні номери кримінальних проваджень і різні по правовому змісту кваліфікації злочину. Судовий розгляд у справі здійснюється в кримінальному провадженню за № 005309, у той час, як повідомлення про підозру було здійснено в кримінальному провадженні за № 005399. Так, сторона обвинувачення обґрунтовує повідомлення про підозру ОСОБА_4 доказами: протоколом обшуку автомобіля марки BMW, номер НОМЕР_1 від 08.10.2020 року; протоколом обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом огляду предметів від 09.10.2020 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 08.10.2020 року; поясненнями підозрюваного ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2020 року, однак, матеріали, які були представлені як обґрунтування повідомлення про підозру ОСОБА_4 , є недопустимими та не повинні братися до уваги, так як, у протоколі обшуку автомобіля від 08.10.2020 року зазначено, що при даній процесуальний дії були застосовані технічні засоби фіксації, а саме: відеокамера марки «Panasonic» 29.

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 2 ст. 104 КПК України, якщо за допомогою технічних засобів фіксується допит, текст показань може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього, але даний запис відсутній у додатках до протоколу, що унеможливлює перевірку викладених в даному протоколі фактів. Протокол обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , містить порушення абз. 2, 3 ч. 2 ст. 104 та ч. 2 ст. 105 КПК України, що унеможливлює перевірку викладених в даному протоколі фактів. У матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді щодо дозволу на проведення обшуку та жодні відомості про звернення сторони обвинувачення до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку. Протокол огляду предметів від 09.10.2020 року також є недопустимим, оскільки, об`єктом огляду був мобільний телефон Iphone8+, що перебуває у користуванні свідка ОСОБА_11 , а саме була досліджена переписка свідка ОСОБА_11 з потерпілою ОСОБА_12 , однак, цей протокол чітко встановлює відсутність в полі зору потерпілої особи ОСОБА_4 та потерпіла описує своїй подрузі у фото і відео повідомленнях, що відбувалося на той момент і жодного слова про ОСОБА_4 не зазначає. З протоколу огляду переписки можна зробити висновок, що потерпіла перебувала у місці події добровільно. Жодних відомостей про підозрювану ОСОБА_4 у зафіксованих повідомленнях немає. Свідок ОСОБА_13 08.10.2020 року пояснив, що зустрівся з потерпілою 07.10.2020 року о 16 годині на зупинці транспорту на метро Лівобережна. Даний свідок описав час, проведений з потерпілою до 21 години 50 хвилин, після чого, свідок побачив ймовірного підозрюваного ОСОБА_10 разом з потерпілою і поруч автомобіль марки BMW. Свідок пояснює про залицяння потерпілої з ймовірним підозрюваним ОСОБА_10 , що свідка обурило і свідок поїхав додому, однак, жодних вказівок на контакт потерпілої з ОСОБА_4 не вказує. Пояснення підозрюваного ОСОБА_10 неможливо брати до уваги як доказ, оскільки, відповідно до ч. 8 ст. 95 КПК України, сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право отримувати від учасників кримінального провадження та інших осіб за їх згодою пояснення, які не є джерелом доказів. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2020 року також не може бути доказом, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 228 КПК України, перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте, може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи. Підтвердженням порушення даної процесуальної дії є відсутність у протоколі відомостей про зовнішній вигляд та прикмети особи, за якими потерпіла може впізнати особу. Враховуючи все, підозра обґрунтовується матеріалами провадження, які були зібрані та оформлені з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з чим, вони не можуть бути доказом причетності ОСОБА_4 до інкримінованого їй злочину та є недопустимими.

У судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у ній, та зазначив, що підозра є необґрунтованою, всі процесуальні дії проведені з грубим порушенням кримінально-процесуального законодавства України, що тягне за собою недопустимість доказів.

Прокурор у судовому засіданні надав матеріали досудового розслідування та зазначив, що саме з підстав, які наводить захисник, від заперечує щодо задоволення скарги, але поряд з цим пояснив, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0005309 від 08.10.2020 року було призначено ряд експертиз, так як кваліфікація за ч. 2 ст. 187 КК України була на підставі того, що було додано в спиртний напій потерпілої психотропну речовину, тим самим, застосовано до потерпілої насильство. Однак, на даний час проведені всі експертизи, відповідно до яких, у результаті судово-токсикологічного дослідження крові потерпілої ОСОБА_12 не знайдено похідні барбітурової кислоти, бенздіазепіну, фетотіазину, піразолону, амфетаміну, морфін, кодеїн та інші алкалоїди опію, промедол, ефедрин, ефндрон, трамадол, димедрол, клозапін, тобто, відсутні психотропні або наркотичні речовини.

Після промови прокурора захисник зазначив, що на підставі наданих експертиз взагалі відсутній склад кримінального правопорушення, тому прохав скаргу задовольнити та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Вивчивши доводи скарги, заслухавши пояснення захисника та прокурора, вивчивши та оглянувши матеріали кримінального провадження № 0005309 від 08.10.2020 року, слідчий суддя дійшов такого висновку.

09 жовтня 2020 року слідчим Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_5 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_14 вручено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Згідно з даним повідомлення, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що вона разом з ОСОБА_15 , 08.10.2020 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, перебували в ПКіВ «Гідропарк», по пр-ту Броварському в м. Києві, де побачили ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка сиділа за столиком біля магазину неподалік кафе «Огонек» та вживала алкогольний напій «Рево», після чого, у них виник злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, обравши об`єктом свого злочинного посягання майно, що перебувало у власності ОСОБА_12 . Реалізуючи свої злочинні дії, направлені на вчинення нападу з метою заволодіння майном потерпілої, ОСОБА_4 , діючи за заздалегідь розробленим планом, групою осіб, спільно із ОСОБА_15 , непомітно для ОСОБА_12 додала в спиртний напій «Рево», який вона вживала, психотропну речовину, тим самим, застосували у такий спосіб до потерпілої насильство, яке є небезпечним для життя особи в момент заподіяння. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_16 , діючи за заздалегідь розробленим планом з ОСОБА_4 , посадив потерпілу ОСОБА_12 до свого автомобіля марки «БМВ 525», д.н.з. НОМЕР_1 та, спостерігаючи, як остання поступово втрачає свідомість, відвіз до раніше обумовленого місця з ОСОБА_4 , маючи на меті спільне заволодіння її майном та дочекавшись, коли потерпіла ОСОБА_12 остаточно втратила контроль над своїми діями та стала без свідомості, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_15 , незаконно заволоділа мобільним телефоном марки «Сіомі», в якому знаходились картки мобільних операторів «Лайфселл» НОМЕР_2 та мобільного оператору «Водафон» НОМЕР_3 , а також, банківською карткою банку «Монобанк» НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_12 . Після чого, ОСОБА_16 витягнув потерпілу, яка була без свідомості, із салону свого автомобіля, поклав на лавочку, і разом із ОСОБА_4 зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, у результаті чого, завдали спільними злочинними діями матеріального збитку потерпілій ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора про повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, згідно з практикою ЄСПЛ, «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод за тлумаченням ЄСПЛ, вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27 лютого 1980 року, скарга № 6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15 липня 1982 року, скарга №8130/78) ЄСПЛ констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію ЄСПЛ у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10 грудня 1982 року) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Комісія та Суд визнали, що такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.

З огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, аналіз змісту ч. 1 ст. 42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до вимог ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Нормами ст. 277 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Так, у судовому засіданні прокурором надано для огляду та вивчення матеріали, а також висновки експерта № 052-27-2020 від 17.11.2020 року, № 042-1860-2020 від 21.01.2021 року, відповідно до яких, у результаті судово-токсикологічного дослідження крові потерпілої ОСОБА_12 не знайдено похідні барбітурової кислоти, бенздіазепіну, фетотіазину, піразолону, амфетаміну, морфін, кодеїн та інші алкалоїди опію, промедол, ефедрин, ефедрон, трамадол, димедрол, клозапін. Враховуючи стан свідомості, показники функцій дихання та гемодинаміки, у ОСОБА_12 на момент надходження до стаціонару та під час стаціонарного лікування небезпечних для життя явищ у неї не спостерігалось. Слід зауважити, що не було виявлено достатніх об`єктивних судово-медичних даних (відсутність при судово-токсикологічному дослідженні крові від ОСОБА_12 фенотіазину, похідних барбітурової кислоти, 1,4-бенздіазепіну, піразолону, амфетаміну, морфін, кодеїн та інші алкалоїди опію, промедол, ефедрин, ефедрон, трамадол, димедрол, клозапін), що у своїй сукупності дозволяє вважати встановлений діагноз «Гостре побутове отруєння речовиною психотропної дії (фенотіазін), важкого ступеня» як не обґрунтований, що не підлягає судово-медичній оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Тому відповідно з п. 4.13.1 «Правил», слід утриматися від судово-медичної оцінки встановленого діагнозу.

Зокрема, у судовому засіданні на запитання суду, прокурором було зазначено, що кваліфікація за ч. 2 ст. 187 КК України була визначена на підставі того, що потерпілій було додано в спиртний напій психотропну речовину, тим самим, застосовано до потерпілої насильство,однак, як вбачається з наведених вище висновків експерта, у крові потерпілої не знайдено похідні барбітурової кислоти, бенздіазепіну, фетотіазину, піразолону, амфетаміну, морфін, кодеїн та інші алкалоїди опію, промедол, ефедрин, ефндрон, трамадол, димедрол, клозапін та вважати встановлений діагноз «Гостре побутове отруєння речовиною психотропної дії (фенотіазін), важкого ступеня» як не обґрунтований.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчим не було встановлено об`єктивно та в повному обсязі всіх обставин подій, не надано належної правової оцінки усій сукупності зібраних під час досудового розслідування доказам.

Отже, слідчий повідомив про підозру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0005309 із порушенням вимог КПК, не встановивши всі об`єктивні обставини подій, за відсутності доведеного умислу на вчинення кримінального правопорушення, недоведеності виключення інших можливих версій події та не давши їм правової оцінки.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає наявними підстави для задоволення скарги та скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні № 0005309, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 жовтня 2020 року, та зобов`язати уповноважену особу у кримінальному провадженні вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 2, 3, 7, 29, 36, 42, 111, 276, 277, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення слідчого Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_5 про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005309 від 08.10.2020 року задовольнити.

Скасувати повідомлення слідчого Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_5 від 09 жовтня 2020 року про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей у кримінальному провадженні № 0005309 від 08.10.2020 року про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя