Справа № 629/3325/21
Провадження № 1-кс/629/580/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого відділення №1 слідчого відділу Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000278 від 19.06.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, перебуваючої у цивільному шлюбі з ОСОБА_7 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, -

встановив:

Слідчий відділення №1 слідчого відділу Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 22.06.2021 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Близнюківського відділу Лозівської окружної прокуратури Харківської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.
Підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 слідчий вказує, що 18.06.2021 ОСОБА_4 , перебувала спільно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в приміщенні його житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої.

Цього ж дня, близько 21-30 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, знаходилися в приміщенні кімнати житлового будинку, де між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_7 , з мотиву раніше неприязне них відносин, з метою вбивства, нанесла один удар в область грудної клітини ножем, який взяла в кімнаті кухні вищевказаного будинку. Причиною смерті ОСОБА_7 стала тампонада серця кров`ю, зумовлена колото-різаним пораненням грудної клітини, проникаючим в грудну порожнину з ушкодженням серця.

Дане кримінальне правопорушення внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2021 за №000278 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.

19.06.2021 згідно ст.208 КПК України, ОСОБА_4 була затримана за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення о 13-30 год., протокол №32/86 та доставлена до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області.
За даним фактом 20.06.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, не працює, немає постійного місця проживання, зловживає алкогольними напоями, враховуючи встановлені існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Підозрювана ОСОБА_4 , в судовому засіданні свою вину у вчинені кримінального правопорушення не визнала, оскільки вважає себе не причетною, вказала, що її чоловік ОСОБА_7 прийшов з вулиці вже маючи незначне поранення, яке її сам показав та з якого трохи сочилася кров, після чого ліг відпочивати, а вранці вона виявила, що її чоловік помер. Заперечувала проти застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запропонованого слідчим та прокурором.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 , також заперечував проти застосування до його підзахисної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прохав обрати більш м`який-у вигляді домашнього арешту, внаслідок не доведення прокурором існуючих ризиків.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Слідчий суддя приймає до уваги, що у справі потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, направлених на здійснення досудового розслідування.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрювана, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванні або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачена може втекти.
Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім того суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчена можливість щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення інших кримінальних правопорушень та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винною у кримінальному правопорушенні, відсутність тісних соціальних зв`язків, підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваній злочину, вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, а тому розмір застави підозрюваній ОСОБА_4 не визначає.
Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться підозрюваною та її захисником, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваної і виконанні процесуальних рішень у справі.

При цьому, суд враховує, що підозрювана не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст.177,182,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання слідчого відділення №1 слідчого відділу Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000278 від 19.06.2021, задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000278 від 19.06.2021, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою визначити до шістдесяти днів, до 17.08.2021.

Розмір застави підозрюваній ОСОБА_4 не визначати.
Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваній ОСОБА_4 та її захиснику ОСОБА_5 .
Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору, для відома.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1