Справа № 450/3102/20 Провадження № 1-кс/450/249/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , старшого слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити скаргу на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання,
в с т а н о в и в:
06 травня 2021 року скаржник ОСОБА_3 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області зі скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого слідчого СВ ВП № 6 ЛРУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 07 квітня 2021 року та зобов`язати його повторно розглянути заяву від 02 квітня 2021 року про залучення його до провадження як потерпілого.

Мотивував скаргу тим, що старшим слідчим ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000917 від 18 вересня 2020 року за фактом ДТП, яка мала місце 17 вересня 2020 року близько 20 год. 50 хв. на автодорозі «Тернопіль Львів» в с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області за участю транспортного засобу марки «Рено Меган» під керуванням водія ОСОБА_7 , автопоїзда у складі спеціалізованого вантажного автомобіля марки «Мерседес-Бенц Акрос 1841LS з спеціалізованим причепом-платформою марки «Ролфо В1 Саас» під керуванням водія ОСОБА_8 та транспортного засобу марки «Ніссан Ікс Трейл» під його керуванням водія, внаслідок якої він та водії ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. 06 квітня 2021 року представником ОСОБА_4 подано старшому слідчому ОСОБА_5 заяву від 02 квітня 2021 року про залучення ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, яка обґрунтована тим, що належний йому транспортний засіб був повністю знищений, чим завдано майнової шкоди. Оскаржуваною постановою старший слідчий ОСОБА_5 відмовив у задоволенні вказаного клопотання з огляду на те, що ним внаслідок ДТП отримано легкі тілесні ушкодження. З огляду на зазначене, просить скаргу задовольнити.

Скаржник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у скарзі, вимоги такої підтримали і просили задовольнити.

Старший слідчий ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, пояснив, що матеріали кримінального провадження перебувають на автотехнічній експертизі, а особа, яка порушила ПДР, не встановлена. Під час ДТП ОСОБА_9 отримав легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, погодився з позицією слідчого, яка викладена в оскаржуваній постанові

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

За п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
З заяви ОСОБА_3 від 02 квітня 2021 року, поданої 06 квітня 2021 року у Пустомитівський ВП ГУ НП у Львівській області (ВП № 6 ЛРУП ГУ НП у Львівській області) вбачається, що він просив залучити його як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000917 від 18 вересня 2020 року, яке мотивоване тим, що внаслідок ДТП, яка відбулася 17 вересня 2020 року близько 20 год. 50 хв. на автодорозі «Тернопіль Львів», його транспортний засіб марки «Ніссан Ікс Трейл» номерний знак НОМЕР_1 був повністю знищений.

Постановою старшого слідчого ОСОБА_5 від 07 квітня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 02 квітня 2021 року про залучення його як потерпілого у кримінальному провадження № 0000917 від 18 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відмовлено з огляду на те, що внаслідок ДТП йому завдано легкі тілесні ушкодження, що виключають кримінально-протиправний характер діянь, вчинених відносно нього.
Як зазначив скаржник, старший слідчий ОСОБА_5 не врахував, що він просив залучити його як потерпілого у зв`язку з завданням йому матеріальної шкоди внаслідок знищення транспортного засобу.
З цього приводу слід зазначити, що ч. 1 ст. 286 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Частина 2 вказаної статті встановлює відповідальність за ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.
Таким чином, об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується наявністю суспільно-небезпечних наслідків лише у виді смерті потерпілого або завдання йому тяжкого тілесного ушкодження. При цьому, диспозиція ч. 2 ст. 286 КК України не передбачає настання суспільно-небезпечних наслідків у виді завдання шкоди майну особи, що в свою чергу виключає можливість визнати таку особу потерпілою саме від даного кримінального правопорушення в межах ч. 2 ст. 286 КК України.
Слід зазначити, що загальна норма права, викладена у ч. 1 ст. 55 КПК України, встановлює, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
За ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Вказані норми кримінального процесуального закону корелюються з відповідною правовою нормою, яка передбачає кримінальну відповідальність за суспільно-небезпечне діяння в частині ознак складу кримінального правопорушення, зокрема суспільно-небезпечних наслідків, якщо такі є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони.
Таким чином, старший слідчий ОСОБА_5 правомірно та обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у задоволенні його заяви про залучення як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000917 від 18 вересня 2020 року.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що аргументи, якими скаржник мотивував вимоги скарги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а оскаржувана постанова є належним чином обґрунтованою, правомірною та законною, тому у задоволенні скарги слід відмовити.
Варто наголосити, що ОСОБА_3 , відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, не позбавлений можливості під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, або звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з позовною заявою про відшкодування завданої шкоди.
Керуючись ст.ст. 55, 128, 303, 304, 307, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлений 07 травня 2021 року та буде проголошений 11 травня 2021 року о 08 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1