Справа № 699/12/19
Номер провадження № 1-в/699/4/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2021 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корсунь-Шевченківський подання начальника Корсунь-Шевченківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухини Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, не судимого в порядку ст. 89 КК України,

про приведення вироку у відповідність до нового закону,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Корсунь-Шевченківського районного суду від 11.09.2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування даного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік і шість місяців, який рахувати з часу проголошення вироку.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
11.10.2019 року вирок набрав законної сили та перебуває на виконанні у Корсунь-Шевченківському РС філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області.

У зв`язку із тим, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ, яким внесено зміни до ч. 1 ст. 309 КК України та визначено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 5, ч. 3 ст. 74 КК України орган пробації звернувся до суду з поданням про вирішення питання зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому.

В судовому засіданні представник Корсунь-Шевченківського РС філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області подання підтримала.

Прокурор у суді вважав, що подання підлягає до задоволення

Засуджений ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, , що не перешкоджає розгляду подання за його відсутності, оскільки розглядається питання про покращення становища засудженого.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що вироком Корсунь-Шевченківського районного суду від 11.09.2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування даного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік і шість місяців, який рахувати з часу проголошення вироку.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
11.10.2019 року вирок набрав законної сили та перебуває на виконанні у Корсунь-Шевченківському РС філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області.

З 17.10.2019 засуджений ОСОБА_6 перебуває на обліку в Корсунь-Шевченківському районному секторі філії Державної установи «Центр пробації» у Черкаській області.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII.

Вказаним Законом внесені зміни до санкції ч. 1 ст. 309 КК України, якою встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості.

Положеннями ч. 3 ст. 74 КК України встановлено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Такими чином, враховуючи, що ОСОБА_6 вищезазначеним вироком суду за ч. 1 ст. 309 КК України було призначено покарання у виді позбавлення волі, яке було виключено з санкції цієї частини статті КК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, яким передбачено нове максимальне покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком до п`яти років, суд вважає за необхідне знизити засудженому ОСОБА_6 призначене йому вироком Корсунь-Шевченківського районного суду від 11.09.2019 року покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, до покарання, встановленого санкцією нового закону, який пом`якшує кримінальну відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення, залишивши зазначені у вироку суду положення щодо застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням, і покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про розмір покарання суд враховує, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, згідно п.1 ст.7 вказаної Конвенції нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом. Також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З вказаних підстав суд приходить до висновку, що строк невідбутої частини покарання у вигляді обмеження волі не може перевищувати строку невідбутої ОСОБА_6 частини покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки в іншому випадку строк відбуття покарання засудженим значно збільшується, що в даному випадку не узгоджується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі висновки суд ґрунтує на принципі пропорційності з урахуванням положень процесуальної справедливості.

При цьому суд приймає до уваги те, що хоча кримінальний закон і визначає позбавлення волі та обмеження волі як два різних види покарань, і останнє є більш м`яким видом покарання, проте вони обидва пов`язані з істотним обмеженням свободи людини, що вбачається з положень статей 61 та 63 КК України та глав 13 та 15 Кримінально-виконавчого кодексу України.

У справі « Дель Ріо Прада ( Del Rio Prada) проти Іспанії» ( п. 89 рішення Великої Палати ЄСПЛ від 21 жовтня 2013 року, заява № 42750/09) ЄСПЛ наголосив, що не виключає можливості того, що заходи, вжиті законодавцем, адміністративними органами чи судами після призначення остаточного покарання або під час відбування покарання, можуть призвести до перегляду визначення або зміни меж «покарання», призначеного судом.

Якщо таке трапиться, відповідні заходи, на думку ЄСПЛ, повинні підпадати під заборону ретроактивного застосування покарання, передбачену в останньому реченні п. 1 ст. 7 Конвенції. Інакше держави зможуть вільно- наприклад, шляхом внесення змін до законодавства або перегляду тлумачення встановлених норм вживати заходи, які ретроактивно переглядають межі призначеного покарання на шкоду засудженому, який не міг передбачити такий розвиток подій на момент скоєння злочину або призначення покарання. За таких умов ст. 7 Конвенції була б позбавлена будь-якої корисної дії для засуджених осіб, межі покарань яких було постфактум змінено не на їхню користь. Отже, такі зміни слід відрізняти від змін, внесених до способу відбування покарання, які не потрапляють у сферу застосування ст. 7 Конвенції in fine.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що невідбутий строк покарання ОСОБА_6 становив два роки позбавлення волі, суд приходить до висновку, що до відбування останньому слід визначити два роки обмеження волі та звільнити його від відбування призначеного покарання в порядку ст.75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням на нього обов*язків, передбачених ст.76 КК України, що в даному випадку буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Корсунь-Шевченківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області подання начальника Корсунь-Шевченківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області щодо ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність до нового закону задовольнити.

Привести вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.09.2019 року відносно ОСОБА_6 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22.11.2018» та вважати його засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування даного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік і шість місяців, який рахувати з часу проголошення вироку.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1