Справа № 212/5246/20
У Х В А Л А

16 березня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0000948 від 06 травня 2020 року та № 0000930 від 04 травня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачень за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
в провадження Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0000948 від 06 травня 2020 року та № 0000930 від 04 травня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачень за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з письмовим клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які було встановлено під час обрання та продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому, які на даний час продовжують існувати. А саме, на думку прокурора, в разі зміни запобіжного заходу обвинувачений зможе переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечили, просили змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Захисник зазначив, що обставини зазначені в клопотанні прокурора не відповідають дійсним обставинам справи, дане клопотання є безпідставне та не підлягає задоволенню. Обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, в нього на утриманні є неповнолітня дитина та дружина, отже є міцні соціальні зв`язки, до затримання обвинувачений мав місце праці та мав стабільний дохід, жодних даних на підтвердження зазначених прокурором ризиків не надано, це лише припущення сторони обвинувачення.
У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

25 січня 2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 25 березня 2021 року включно.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення ЄСПЛ Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, тобто запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування таких ризиків є те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк до десяти років, тобто у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким, раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, також судом враховано те, що обвинувачений одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , 2007 року народження, а також те, що до затримання він був працевлаштований, однак дані обставини, на думку суду, не є безумовною гарантією належної процесуальної поведінки обвинуваченого в разі зміни обвинувуаченому ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Суд вважає, що обставини, які стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не змінилися та продовжують існувати, як і не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого, на даний час, може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінюючи в сукупності тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, тривалість перебування обвинуваченого під вартою, суд, враховуючи, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою сплива 25 березня 2021 року, а наступне судове засідання призначено на 13 квітня 2021 року, вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 травня 2021 року включно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачень за ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 14 травня 2021 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення.
Скерувати копію ухвали для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1