Справа №162/1104/20
Номер провадження 1-кп/162/27/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любешів кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.146 Кримінального кодексу України, -

встановив:
Ухвалою Любешівського районного суду від 27 січня 2021 року застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено на строк 60 днів по 27 березня 2021 року включно.

До початку судового засідання прокурором подано до суду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , посилаючись на те, що судовий розгляд провадження триває, а ризики, які були враховані перед цим судом під час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились. При цьому звернув увагу на особу обвинуваченого, а саме на те, що одним зі злочинів, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 є тяжкий умисний злочин, останній не має офіційного місця роботи, у обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні міцні соціальні зв`язки. Вказав, що оскільки злочини вчинені обвинуваченим, стосуються кола близьких родичів, знайомих, тобто родинна спорідненість не є тією стримуючою обставиною, яка може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і убезпечити від вчинення ним інших злочинів. Всі свідки сторони обвинувачення, покази яких є необхідними для встановлення істини по справі, не допитані. А тому, просив продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 60 діб без визначення застави.

Згідно частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, в тому числі, з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

В судовому засіданні прокурором подано письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки строк тримання під вартою останнього, неодноразово продовжувався ухвалами суду та закінчується 27 березня 2021 року, однак, ризики, передбачені ст.177 КПК України на даний час залишились незмінними.

Заслухавши доводи прокурора, який клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив його задовольнити, заслухавши думку потерпілого та його представника, які підтримали подане прокурором клопотання та просили продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити застосований запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оглянувши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії" автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

В ході досудового розслідування, з огляду на тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із вказаним недостатність застосування, в даному випадку, більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Так, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кримінального процесуального кодексу України (частини 1, 2 статті 331 КПК України).

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні, під час розгляду поданого прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.146 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, вчиненому способом, що має характер особливого мучення та спричинило смерть потерпілого, за що передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та незаконному позбавленні волі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за що відповідальність передбачена у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Окрім того, встановлено, що на даний час наявні обставини, які свідчать про існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема, у обвинуваченого ОСОБА_6 наявні можливості для переховування від органу досудового розслідування та суду, здійснення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, матеріали щодо деяких з них органом досудового розслідування були виділені в окреме провадження та, імовірно, інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення були вчинені ним за попередньою змовою із даними особами; всі свідки сторони обвинувачення, покази яких є необхідними для встановлення істини по справі, не допитані; обвинувачений в даному кримінальному провадженні, в судовому засіданні не допитувався та на даний час не були дослідженими матеріали даної кримінальної справи. Злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , стосуються кола його близьких родичів та знайомих, тобто в даному випадку родинна спорідненість не є стримуючою обставиною, яка могла б забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не може запобігти наявним, передбаченим статтею 177 КПК України, ризикам, а тому не може бути застосовано відносно останнього.

Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішуватись абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення ЄСПЛ у справі "Єчюс проти Литви").

В своєму рішенні Європейський Суд з прав людиини усправі Яблонський проти Польщі вказав, що подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами.

Таким чином, в судовому засіданні під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було встановлено, що ризики, наявні на момент обрання щодо останнього запобіжного заходу - тримання під вартою, існують на даний час.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів із застосуванням насильства (умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого).

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, обставин вчинених ним злочинів, на переконання суду, в даному випадку недостатнім є застосування більш м`яких запобіжних заходів та лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 статті 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги обставини вчинення обвинуваченим злочинів, їх ступінь тяжкості та покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винуватим у їх вчиненні, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Згідно пунктів 1 та 2 частини 4 статті 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні : щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи вищевикладене, а також тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , обставини їх вчинення, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд також бере до уваги вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З урахуванням викладеного, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задоволити та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строк тримання під вартою на шістдесят днів з дня постановлення ухвали по 21 травня 2021 року включно.

На підставі наведеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 331, 369, 372 КПК України, суд,-

постановив:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Люб`язь Любешівського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів, який рахувати з часу винесення ухвали по 21 травня 2021 року включно.

Оголосити перерву в судовому засіданні по кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.146 Кримінального кодексу України до 11 години 30 хвилин 14 квітня 2021 року.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Обвинуваченого ОСОБА_6 доставити у Любешівський районний суд Волинської області (селище Любешів Камінь-Каширського району Волинської області, вулиця Незалежності, 86) на 11 годину 30 хвилин 14 квітня 2021 року для участі в судовому засіданні.
Копію ухвали направити для виконання Державній установі "Маневицька виправна колонія (№42)", роті конвойної служби Головного управління Національної поліції у Волинській області.
На ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1