13 квітня 2021 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе, Володимир-Волинського району, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, з вищою освітою, одруженого, громадянина України, українця, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України,
Так, 23 березня 2017 року між Управлінням житлово-комунального господарства і будівництва в особі начальника ОСОБА_4 (Замовник) та комунальним підприємством «Полігон» в особі директора ОСОБА_6 (Підрядник), було укладено договори № № 8, 9, 10, 11 «Про надання послуг (виконання робіт) з поточного (планово-попереджувального) ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення загального користування України». Відповідно до п. п. 1.1 2.1 яких замовник доручає підряднику і зобов`язується прийняти і оплатити надання послуг з поточного ремонту вулиць Павла Тичини, Івана Тургенєва, Панаса Мирного та провулку Соснового у м. Володимир-Волинський, Волинської області в межах виділених фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів. На підставі цього, 03 квітня 2017 року було укладено договори між Управлінням житлово-комунального господарства і будівництва в особі начальника ОСОБА_4 та приватним підприємцем ОСОБА_7 про здійснення технічного нагляду за поточним ремонтом вулиць Павла Тичини, Івана Тургенєва, Панаса Мирного та провулку Соснового у м. Володимир-Волинський.
В подальшому, 05.04.2017 ОСОБА_4 , діючи всупереч законодавства, з метою освоєння передбачених на виконання робіт за вказаним договором бюджетних коштів, достовірно знаючи, що виконання робіт по вищевказаних договорах фактично не проводилось, посвідчив своїм підписом та печаткою Управління житлово-комунального господарства і будівництва виконавчого комітету міської ради, завідомо для нього не правдиві документи, а саме Акти «приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2017 року» примірна форма № КБ-2В, затверджені наказом Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 381 від 30.12.2014.
Тим самим, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в посвідченні вищевказаних неправдивих документів своїм підписом та відтиском печатки, вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості та вказані документи надав для подальшого використання КП «Полігон» та бухгалтерію Управлінням житлово-комунального господарства і будівництва.
Органом досудового розслідування вказані умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані, як службове підроблення, тобто у внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
Обвинувачений подав письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього за ч. 1 ст. 366 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений і його захисник вказане клопотання підтримали повністю та просили клопотання задовольнити з підстав викладених у ньому.
Прокурор не заперечив щодо задоволення даного клопотання.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та матеріали надані до нього, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).
Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, зокрема передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.
Пункт 2 ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Разом із тим, у ч. 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).
Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст. 49 КК України та за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 366 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку, що визнано самим обвинуваченим.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце у 2017 році.
Судом не було здобуто доказів щодо ухилення обвинуваченим від досудового слідства чи суду по даній справі, а також вчинення ним протягом цих строків, а саме з 2017 року по даний час нового кримінального правопорушення (злочину), а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності у розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, відповідно до ст. 12 КК України у редакції до 01 липня 2020 року відносилося до злочинів невеликої тяжкості, а після 01 липня 2020 року - нетяжких злочинів.
Таким чином, оскільки з часу вчинення обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення пройшло більше трьох років, то на час розгляду справи в суді закінчилися строки давності, визначені п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, після спливу яких настають наслідки, що передбачають звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності.
Обвинуваченому судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 285 КПК України були роз`яснені суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також йому роз`яснено судом, що закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.
В свою чергу, обвинувачений пояснив, що він цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого слід задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності, а дане кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 372, 376 КПК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, суд,
постановив:
Клопотання задовольнити.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:/підпис/ ОСОБА_1