печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді судового провадження № 757/32033/21-к за клопотанням товариства з обмеженою відповідальністю « Г-Груп» про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :
У провадження судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла заява слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , про самовідвід від участі у розгляді судового провадження № 757/32033/21-к за клопотанням товариства з обмеженою відповідальністю « Г-Груп» про скасування арешту майна.

Заява вмотивована тим, що під час вивчення матеріалів клопотання, слідчий суддя ОСОБА_3 встановив, що адвокат ОСОБА_4 представляє інтереси ТОВ « Г-Груп», в той же час між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги а відтак на підставі ч. 1 ст. 75 КПК України, просив відвести від розгляду вказаного кримінального провадження.

В судове засідання учасники провадження не з`явилися, які про розгляд зазначеної заяви були повідомлені належним чином.

Суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд заяви у відсутність заявника.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали заяви та клопотання, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Суддя вважає, що заяву про самовідвід слід задовольнити, оскільки вбачає наявність обставин, які викликають сумніви у неупередженості слідчого судді. При цьому, суд при задоволенні заяви про самовідвід враховує положення ст. 6 Конвенції, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

За таких обставин подальший розгляд провадження за клопотанням товариства з обмеженою відповідальністю « Г-Груп», слідчим суддею поставить під сумнів принцип неупередженого розгляду справи безстороннім і незалежним судом, що свідчать про наявність підстав для самовідводу судді ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76, 81, 82 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід задовольнити.

Відвести слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду провадження № 757/32033/21-к за клопотанням товариства з обмеженою відповідальністю « Г-Груп» про скасування арешту майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1