Ухвала
іменем України

29 червня 2021 року

м. Київ
справа № 299/593/18
провадження № 51-496ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Виноградівського районного суду від 25 червня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду

від 2 квітня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Встановлені обставини
За вироком Виноградівського районного суду від 25 червня 2020 року засуджено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки

1 місяць; за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк

3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Відповідно до ст. 71 КК засудженому ОСОБА_5 до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 8 травня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 1 місяць та остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

Крім того, цим вироком було засуджено: ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3

ст. 185 КК; ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК; ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК, судові рішення щодо яких у касаційній скарзі не оскаржуються.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 2 квітня 2021 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_6 залишив без задоволення, а Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2020 року без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого ОСОБА_5 , просить змінити вирок місцевого суду й ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5

і призначити йому покарання із застосуванням статей 69, 75, 76 і 104 КК, а попередній вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 8 травня 2017 року виконувати самостійно.
Мотиви Верховного Суду
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,

а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено

в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того

чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону, захисник у касаційній скарзі не навів обґрунтування незаконності рішень місцевого й апеляційного судів, як він мав зробити відповідно до статей 412-414 КПК, не зазначив, які конкретно положення матеріального і процесуального закону порушили суди першої та апеляційної інстанції, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних вироку та ухвали з огляду на положення статей 370, 374, 404 та 419 КПК, а також статей 50, 65, 69-71, 75, 76, 104 і ч. 3 ст. 185 КК у їх взаємозв`язку.
У касаційній скарзі захисник зазначив дані стосовно покарання ОСОБА_5 за ч. 3

ст. 185 КК та за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 цього Кодексу та щодо застосування до нього ч. 4 ст. 70 КК, які не відповідають копії долученого до касаційної скарги вироку місцевого суду.
Касаційна скарга захисника не містить обґрунтування вимог стосовно того, до якого зі складів інкримінованих ОСОБА_5 правопорушень слід застосувати положення

ст. 69 КК та в яких конкретно межах.
Також захисник не вказав, чи допущено, на його думку, судами попередніх інстанцій порушень положень статей 70 і 71 КК.
Захисникне зазначив, чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно

не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив. Також захисник не вказав, яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив,унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

У касаційній скарзі не наведено конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів, наведених в апеляційній скарзі, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_5 внаслідок суворості, захисник у касаційній скарзі

не зазначив, у чому полягає явна несправедливість призначеного покарання та чому воно є надмірним для кари і виправлення засудженого й запобігання вчиненню нових злочинів.
Усупереч ч. 4 ч. 2 ст. 427 КПК до касаційної скарги не додано оформлених належним чином документів, що підтверджують повноваження захисника.
Крім того, захисник не зазначив, чи бажає брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Виноградівського районного суду від 25 червня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду

від 2 квітня 2021 року щодо ОСОБА_5 і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3