СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/4696/21
пр. № 1-кп/759/879/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження №0000451, внесеного 25 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Рача Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, є учасником бойових дій, раніше судимий вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.01.2021 за ч. 1, 2 ст. 185, 70 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 25.02.2021 року, близько 11 години 30 хвилини, знаходячись в торговельному залі магазину «Сільпо», де свою господарську діяльністю здійснює ТОВ «Сільпо Фуд», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Гната Юри, 20, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто з відвідувачів магазину та обслуговуючого персоналу не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв з торгівельної полиці чуже майно, а саме: металевий ніж для устриць вартістю 149 грн. 17 коп. (без ПДВ), кекс «Голландський» вартістю 21 грн. 66 коп. (без ПДВ), халву вагою 340 г, вартістю 19 грн. 66 коп. (без ПДВ), дезодорант «Majix Chang» вартістю 36 грн.16 коп. (без ПДВ), банку шпротів «Brivais Vilnis вартістю 60 грн. 83 коп. (без ПДВ), скляну банку варення об`ємом 370 грам вартістю 43 грн. 33 коп. (без ПДВ), а всього майна на загальну суму 330 грн. 83 коп. (без ПДВ), яке поклав до зовнішніх кишень куртки, в яку був одягнутий. Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи при собі вищевказане майно, та, пройшовши через касу магазину, не розрахувавшись за нього, направився до виходу з магазину, таким чином виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак довести свій злочинний умисел до кінця та розпорядитися товаром на власний розсуд не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками магазину.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе визнав повністю та суду показав, що справді, за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, він, 25.02.2021 року зранку, знаходячись в магазині «Сільпо», що по вул. Гната Юри, 20 в м. Києві, взяв ніж для устриць, кекс, халву, дезодорант, шпроти та варення, які сховав до зовнішніх кишень куртки, в яку був одягнутий, проте при спробі вийти з магазину з неоплаченим товаром був затриманий працівниками охорони магазину. У вчиненому щиро каявся.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні закінченого замаху на повторне таємне викрадення чужого майна на загальну суму 330 грн. 83 коп. (без ПДВ) доведена повністю.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. ст. 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується посередньо, має середню спеціальну освіту, офіційно не працює, розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім того ОСОБА_3 є учасником бойових дій, стан його здоров`я. Крім того, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 , будучи судимим за вчинення умисного злочину проти власності, на шлях виправлення не став, вчинивши аналогічний злочин під час іспитового строку через незначний проміжок часу після ухвалення вироку, що на думку суду, свідчить про його стійку антисоціальну поведінку.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства і тому обирає покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, встановленої для даного виду покарання, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування більш м`якого виду покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочин в період іспитового строку, остаточне покарання необхідно призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків. З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком частково.
Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 7 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 січня 2021 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 8 місяців.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Речові докази по справі: металевий ніж для устриць, кекс «Голландський», халву вагою 340 г, дезодорант «Majix Chang», банку шпротів «Brivais Vilnis», скляну банку варення об`ємом 370 г - повернути ТОВ "Сільпо-Фуд" за належністю.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1