Провадження № 11-сс/4823/255/21 Слідчий суддя Яременко
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2021 року якою задоволено клопотання про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_5 , та накладено арешт на земельну ділянку площею 3.5581 га з кадастровим номером :04:000:0127 (реєстраційний номер нерухомого майна 214), яка згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом заборони розпоряджання ним власником або іншою особою, яка має на те, передбачене діючим законодавством право.

Рішення слідчого судді мотивоване правовою підставою для арешту майна, наявністю обґрунтованої підозри для даної стадії досудового розслідування, розумністю та співрозмірністю, наслідками арешту майна для власника та третіх осіб, а також метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (цивільний позов).

Оскаржуючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 про накладення арешту на земельну ділянку.

Апелянт переконаний, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Автор скарги звертає увагу суду, що земельна ділянка на яку накладено арешт є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення і перебуває в оренді у добросовісного набувача ПП «Городянські Аграрні Інвестиції» на підставі договору оренди.

Зазначає, що з урахуванням положень п.6 ч.2 ст. 173 КПК України слідчий суддя повинен був врахувати наслідки арешту для третіх осіб, що здійснено не було та призвело до порушення прав орендаря.

Крім того, акцентує увагу на тому, що поза увагою слідчого, який звертався до суду з клопотанням, залишився факт накладення арешту на земельну ділянку ІНФОРМАЦІЯ_2 у 2018 році.

Також адвокат просить врахувати, що відомості до ЄРДР внесені ще у 2017 році, проте ОСОБА_7 жодного разу не скористався можливістю переоформити земельну ділянку на іншу особу. Більше того, захисник переконує у фактичній неможливості власника відчужити земельну ділянку, яка перебуває в оренді, що призведе до фінансових витрат, а також не поділяє думки слідчого про необхідність розгляду клопотання судом першої інстанції без участі власника майна ОСОБА_7 .

Вказані обставини, на думку представника власника майна, виключають підстави для накладення арешту на земельну ділянку.

В засіданні апеляційного суду представник власника майна підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав в ній зазначеній.

Прокурор у кримінальному провадженні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, у зв`язку із законність судового рішення та безпідставністю вимог скарги.

Заслухавши доповідь головуючого судді за обставинами справи, адвоката, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

З досліджених апеляційним судом матеріалів встановлено, що 09.11.2017 року до ЄРДР за №0000431 внесені відомості за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.

18.06.2021 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України, а також в цей день прокурором підготовлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у сумі 1 076 856,00 грн.

З урахування відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 3.5581 га з кадастровим номером :04:000:0127, слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на цю земельну ділянку обґрунтовуючи необхідністю відшкодування завданої злочином шкоди. І таке клопотання було задоволено слідчим суддею з цих же підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на зазначене в клопотанні майно, оскільки дане обмеження обумовлене окремою підставою, визначеною в ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме, необхідністю відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст. 366 КК України, підозру у вчиненні якого вже було вручено ОСОБА_7 та відповідно до наданих прокурором в суді апеляційної інстанції копій процесуальних документів, обвинувальний акт за даним фактом направлено до суду для розгляду.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що будь-яких негативних наслідків від вжиття даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні для підозрюваного та третіх осіб немає, не доведені вони і апелянтом, оскільки дане обмеження на даному етапі кримінального провадження стосується лише обмеження щодо розпорядження земельною ділянкою і жодним чином не впливає на право користування, яке є складовою права власності.

Тому, на переконання колегії суддів, заборона розпорядження майном виправдає в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи та не порушуватиме баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

При цьому, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна, посилання апелянта на розгляд клопотання у відсутності ОСОБА_7 , не можуть бути безумною підставою для скасування обґрунтованої по суті ухвали слідчого судді.

Доводи адвоката про те, що на земельну ділянку вже було накладено арешт відділом ДВС у 2018 році не обґрунтовані посиланням на докази, що є обов`язком сторони провадження, з урахуванням дотримання принципу змагальності сторін, що не виключає також і зняття арешту відділом ДВС в будь-який час за минуванням потреби, а також не впливають на правильність висновків слідчого судді та визнаються апеляційним судом як необґрунтовані.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його пряме відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на вказану в клопотанні слідчого земельну ділянку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені у апеляційні скарзі доводи щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому його слід залишити без змін, а апеляційна скаргу адвоката без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407-409, 411-419, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_5 , та накладено арешт на земельну ділянку площею 3.5581 га з кадастровим номером :04:000:0127 (реєстраційний номер нерухомого майна 214), яка згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом заборони розпоряджання ним власником або іншою особою, яка має на те, передбачене діючим законодавством право, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3