єдиний унікальний номер справи 546/97/21
номер провадження 1-кп/546/52/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка кримінальне провадження № 0000052, відомості про яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 04 вересня 2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, не інваліда, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , являючись батьком малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грубо порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та глави 15 Сімейного Кодексу України, у яких закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, достовірно знаючи про те, що згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2009 року повинен сплачувати на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (після укладення шлюбу ОСОБА_8 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно починаючи з 14.05.2009 до досягнення дитиною повноліття, будучи фізично здоровим та працездатним, всупереч вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, у період з 19 вересня 2019 року по 01 червня 2020 року, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно наказу (розпорядження) № 262/ос від 18.09.2019 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_5 з 18.09.2019 звільнений на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з цеху експлуатації спеціального рухомого складу ВПРм АТ «Українська залізниця» виробничий структурний підрозділ «Полтавський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» та на дату звільнення нестягнутої заборгованості по аліментах не мав.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, після звільнення з роботи 18.09.2019, змінив місце проживання з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 та з 19.09.2019 став на облік як безробітній до Решетилівської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості, де перебував на обліку до 28.07.2020. З метою приховування доходів та ухилення від сплати аліментів про зазначені обставини не повідомив Київський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому на примусовому виконанні перебувало рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2009 року.

На обліку у Решетилівській районній філії Полтавського обласного центру зайнятості, ОСОБА_5 перебував у період з 19.09.2019 по 28.07.2020, де за вказаний період часу отримав дохід у розмірі 41476 грн. 04 коп. Однак добровільно матеріальну та будь-яку іншу допомогу своєму сину не надавав, аліменти не виплачував, незважаючи на необхідність виконання свого обов`язку та можливості настання кримінальної відповідальності, що свідчить про злісне ухилення від сплати аліментів.

Окрім того, ОСОБА_5 , з метою злісного ухилення від сплати аліментів, умисно не повідомив Решетилівську районну філію Полтавського обласного центру зайнятості про необхідність відрахування аліментних платежів, а також не повідомив про отримання доходу у центрі зайнятості Київський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що стало причиною утворення заборгованості із сплати аліментів, тим самим в період часу з 19 вересня 2019 по 01 червня 2020 року злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї дитини, приховав свої доходи від стягнення, як поточних платежів по аліментам, так і заборгованості.

Згідно постанови Кабінету міністрів України № 146 від 26 лютого 1993 р. «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю.

У результаті протиправних дій ОСОБА_5 , направлених на ухилення від сплати аліментів, виникла заборгованість по сплаті аліментів за період часу з жовтня 2019 року по 01 червня 2020 року в розмірі 9806,08 грн, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

01 лютого 2021 року між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 укладена угода про примирення. Зі змісту угоди про примирення вбачається, що обставини вчинення кримінального проступку повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Розмір завданої шкоди становить 9806,08 грн. Сторони угоди узгодили міру покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин. Окрім того сторонами угоди узгоджено перелік дій, які підозрюваний зобов`язаний вчинити на користь потерпілої та строк їх вчинення, а саме сторони угоди дійшли домовленості про обов`язок підозрюваного ОСОБА_5 протягом двох місяців працевлаштуватися, про що повідомити Решетилівський районний відділ Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для стягнення з нього заборгованості по сплаті аліментів та подальшого утримання аліментів на користь ОСОБА_4 . Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди сторонам угоди роз`яснені.

У підготовче судове засіданні з`явилися прокурор, потерпіла та обвинувачений.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що добровільно уклала угоду про примирення з обвинуваченим, угода була укладена за ініціативою обох сторін. Просила суд затвердити угоду про примирення, призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що в повному обсязі беззастережно визнає свою провину у вчиненні даного кримінального проступку, підтверджує обставини його вчинення в обсязі визначеному обвинувальним актом та угодою. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену нею міру покарання. Зазначив, що наслідки укладення угоди та її невиконання йому зрозумілі.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення, зазначив, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, угода укладена за обоюдною ініціативою підозрюваного та потерпілої, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Підстави для відмови у затвердження даної угоди відсутні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши обвинуваченого, потерпілу, думку прокурора та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Якщо дії чи інтереси законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє, за рішенням прокурора, слідчого судді, суду такий законний представник замінюється іншим із числа осіб, визначених статтею 44 цього Кодексу.

Судом встановлено, що угода про примирення була укладена за обоюдною ініціативою підозрюваного та потерпілої у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, не пов`язаного з домашнім насильством.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком. Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст.164 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального проступку. При цьому, як обвинувачений, так і потерпіла, погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.

Кримінальним проступком потерпілій ОСОБА_4 завдано матеріальні збитки на загальну суму 9806,08 грн. Під час досудового розслідування потерпілою цивільний позов не заявлено.

Судом з`ясовано, що обвинувачений, потерпіла цілком розуміють права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про примирення не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, розлучений, має на утриманні малолітнього сина, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, негативні характеризуючі ознаки відсутні, свою вину в скоєнні кримінального проступку визнав повністю.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речових доказів по матеріалах кримінального провадження немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-376, 393, 394, 395, 468, 469, 471, 473, 474, 475, 532 КПК України, суд

у х в а л и в :

Угоду про примирення від 01 лютого 2021 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1