Дата документу 06.04.2021 Справа № 337/1170/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/113/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/1170/17Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.125 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001926, № 0000569, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Воркута Російської Федерації, з професійно-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2019 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 грошову суму у розмірі 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині цивільного позову відмовлено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 364,56 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., а разом 5364 грн. 56 коп. В іншій частині цивільного позову відмовлено.

23.06.2016 року приблизно о 04-30 годині, ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину Електропроводка №6 по пр. Ювілейному, 14, у м. Запоріжжя зустрів ОСОБА_9 , з яким на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в результаті якого, маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 вудкою, яку забрав у потерпілого, наніс не менше семи ударів ОСОБА_9 в область обличчя, тулуба та кінцівок, чим спричинив йому синці в області лівого передпліччя, на нижньому віці лівого ока, садна в області лівого передпліччя, в лівій виличній області.

12.02.2017 року приблизно о 04 годині, ОСОБА_8 , знаходячись біля буд. 22 по вул. Героїв 93 бригади у м. Запоріжжя, зустрів ОСОБА_10 , з яким на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у нього виник конфлікт, в результаті якого, маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 нацькував свою собаку породи «німецька вівчарка» на потерпілого. В той момент, собака збила з ніг потерпілого, який впав на землю, а ОСОБА_8 став наносити удари ОСОБА_10 кулаком лівої руки та головою в голову та обличчя потерпілого, спричинивши закритий перелом кісток носа, без зміщення кісткових фрагментів, зі збереженою функцією носового дихання з обох сторін, а також синець у внутрішньому куті лівого ока, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи в центрі, садна на слизовій оболонці нижньої губи в центрі, на нижній губі зліва.

В апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з вироком суду та вважає, що він підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд в повному обсязі проігнорував доводи обвинуваченого та захисника щодо необхідності перевірки ряду обставин та встановлення обставин, які мають важливе значення для вирішення питання про доведеність вини обвинуваченого. Так, суд безпідставно неодноразово відхиляв клопотання сторони захисту, направлені на об`єктивну перевірку пояснень потерпілих по справі та свідків зі сторони обвинувачення. Так, щодо епізоду відносно потерпілого ОСОБА_9 зазначає, що протоколи допиту потерпілого та свідка ОСОБА_11 містять суперечності стосовно місця скоєння злочину. Долучені до матеріалів провадження письмові докази сторони обвинувачення протокол огляду місця події від 28.02.2017 року та протокол слідчого експерименту від 28.02.2017 року свідчать про те, що орган досудового розслідування не вчинив жодних дій, направлених на об`єктивну перевірку інформації, отриманої від свідка ОСОБА_11 . Так, орган досудового розслідування навіть не перевірив наявність в квартирі ОСОБА_11 балкона, який виходить на сторону, де мали місце події за участю потерпілого ОСОБА_9 , та можливість для особи, яка перебуває на зазначеному балконі, бачити події, які мають місце в зазначеному потерпілим місці, впізнавати осіб за рисами обличчя, а також чути будь-які звуки, які доносяться з зазначеного місця, як про це зазначав свідок в судовому засіданні. Більш того, орган досудового розслідування навіть не навів в зазначених процесуальних документах відстань між місцем події та будинком, де живе свідок ОСОБА_11 . Крім того, зазначає, що в ході перехресного допиту стороною захисту, свідок ОСОБА_11 , який є колишнім працівником міліції, неодноразово змінював свої показання на прямо протилежні, діючи, при цьому, за підказками прокурора ОСОБА_12 . Суд необґрунтовано відмовив стороні захисту у проведенні слідчого експерименту, чим фактично позбавив обвинуваченого можливості довести штучність обвинувачення та неправдивість показань свідка ОСОБА_11 . Що стосується другого епізоду відносно потерпілого ОСОБА_10 , то сторона захисту ще у підготовчому судовому засіданні звертала увагу суду про те, що орган досудового розслідування в обвинувальному акті не відобразив інформацію про те, що ОСОБА_13 саме за зазначених в обвинуваченні обставин наніс ОСОБА_8 численні удари ножем (2 удари ножем по ногам - в праве та ліве бедро та удар ножем в руку) та удари кулаком по обличчю, внаслідок чого на лобі залишився шрам, що свідчить про упередженість сторони обвинувачення. Вказана інформація підтверджується протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 02.03.2017 pоку, де останній визнавав зазначений факт застосування ножа відносно ОСОБА_8 , клопотанням ОСОБА_8 про призначення судової медичної експертизи для визначення ступеня тяжкості спричинених діями ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, висновком спеціаліста № 18/с від 13.02.2017 року, в якому міститься докладний опис отриманих ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, в тому числі численних ножових поранень. Допитані судом по справі свідки - працівники поліції також підтвердили факт вилучення у ОСОБА_13 ножа, яким він наніс ножові поранення ОСОБА_8 . Сторона захисту звертала увагу суду, що відсутність в обвинувальному акті належного формулювання всіх фактичних обставин, які мали місце під час досліджуваних судом обставин, унеможливлює належний захист обвинуваченого в суді. Проте, суд відмовив в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта за цим епізодом прокурору та призначив кримінальне провадження до судового розгляду. Суд не надав правової оцінки судовій медичній експертизі щодо численних тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_8 під час конфлікту з ОСОБА_14 . Таким чином, обвинувачений був свідомо позбавлений можливості реалізувати своє право на захист від незаконно пред`явленого йому обвинувачення як на стадії досудового розслідування, так і в суді, у зв`язку із чим було заявлено відвід головуючому по справі, в задоволенні якого було відмовлено. Ще однією підставою для відводу головуючому судді з приводу наявності у обвинуваченого сумнівів в його неупередженості стали дії головуючого, коли він після закінчення судових дебатів, замість того, щоб надати обвинуваченому останнє слово, задовольнив клопотання прокурора про поновлення судового слідства та про долучення до матеріалів кримінального провадження наданих ним документів: заяв потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , витягів з ЄРДР та протоколів виконання вимог ст. 290 КПК України за обома епізодами. Таке клопотання прокурора було викликано тією обставиною, що в судових дебатах захисник, окрім іншого, посилалась на відсутність в матеріалах кримінального провадження заяв обох потерпілих про вчинення щодо них кримінальних правопорушень. За таких обставин, вважає, що орган досудового розслідування за обома епізодами кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується ОСОБА_8 , вніс інформацію до ЄРДР без наявності відповідної заяви від кожного потерпілого - ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , що свідчить про незаконність проведеного досудового розслідування, недопустимість всіх доказів, отриманих при проведенні досудового розслідування та є підставою для виправдання обвинуваченого за обома епізодами. Звертає увагу, що ст. 364 КПК України взагалі не передбачає можливості відновлення судом з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами після закінчення судових дебатів. Вищевикладені обставини були підставою для подання заяви про відвід головуючого по справі судді, однак зазначена заява про відвід не була задоволена. Також звертає увагу, що відеозаписи слідчих дій, на які суд посилався у вироку, не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки не надавались стороні захисту для ознайомлення при виконанні ст. 290 КПК України. Проведення потерпілими впізнання ОСОБА_8 по фотознімкам також було проведено з порушеннями ст. 228 КПК України, оскільки фотографія ОСОБА_8 суттєво відмінюється від інших фото: темніший фон, не повністю зображене підборіддя, і крім того, потерпілий ОСОБА_9 в протоколі зазначив, що впізнав особу на фото № 1 за ростом та тілобудовою тощо. Свідок ОСОБА_11 в суді взагалі наполягав, що впізнання відбувалось за участю обвинуваченого ОСОБА_8 та статистів, і вже після підказок прокурора став говорити, що впізнавав його за фотознімками.

Стосовно задоволення позовних вимог цивільних позивачів ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , вважає рішення суду про часткове задоволення позовів незаконним, оскільки він не вчиняв жодних протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_9 , та взагалі його ніколи не зустрічав до початку судового розгляду. Позов ОСОБА_13 також не підлягає задоволенню, оскільки він не вчиняв жодних протиправних дій стосовно нього, а навпаки, це він наніс йому численні ножові поранення. Також звертає увагу на порушення вимог ч. 1 ст. 128 КПК України при розгляді цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 , який був допитаний судом 24.05.2017 року, а цивільний позов зареєстровано в канцелярії суду 24.07.2017 pоку, незважаючи на це, суд розглянув його та задовольнив частково, що є незаконним.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з вироком суду та вважає, що він підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, а також досліджених судом письмових документів, потерпілі за обома епізодами ОСОБА_9 та ОСОБА_13 не подавали заяв про вчинення злочину. При виконанні вимог ст. 218 КПК України зі стороною захисту по кожному з епізодів окремо, слідчий не надавав для ознайомлення заяви потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 чи протоколи прийняття заяв зазначених потерпілих. Крім того, реєстри матеріалів досудового розслідування за обома досудовими провадженнями, які були отримані стороною захисту після закінчення досудового розслідування, мають в собі лише посилання на внесенні кримінального правопорушення до ЄРДР, проте не містять в собі інформації про наявність письмової заяви кожного потерпілого про вчинене кримінальне правопорушення. Також заяви потерпілих не були долучені прокурором до матеріалів судового провадження та не досліджувались в ході розгляду справи. За таких обставин, вважає, що орган досудового розслідування за обома епізодами кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується ОСОБА_8 , вніс інформацію до ЄРДР без наявності відповідної заяви від кожного потерпілого. Також зазначає, що після допиту обвинуваченого, головуючий суддя з`ясував у учасників судового провадження, чи бажають вони доповнити судовий розгляд та чим саме, у зв`язку з відсутністю клопотань про доповнення судового розгляду головуючий постановив ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами та перехід до судових дебатів. В судових дебатах захисник звернула увагу суду як на недоведеність обвинувачення, так і на вищеперелічені обставини щодо порушення кримінальних проваджень без відповідних заяв потерпілих, наявність яких є обов`язковою за цією категорією справ. Суд оголосив судові дебати закінченими та оголосив перерву на тиждень перед останнім словом обвинуваченого. Наступне судове засідання розпочалося з клопотання прокурора про поновлення судового слідства для долучення документів, яке суд задовольнив. Після цього, головуючий долучив до матеріалів провадження надані прокурором заяви обох потерпілих, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , на відсутність яких повідомляла сторона захисту в судових дебатах. Сторона захисту заперечувала проти долучення до матеріалів провадження зазначених заяв, посилаючись на ч. 12 ст. 290 КПК України, та зазначаючи, що документи не були надані стороні захисту при виконанні вимог ст. 290 КПК України після закінчення досудового розслідування. Проте, суд безпідставно задовольнив клопотання прокурора та долучив надані ним процесуальні документи до матеріалів кримінального провадження та послався на них в тексті вироку. Зазначені дії головуючого судді не відповідають вимогам ст.ст. 364, 365 КПК України та свідчать про суттєве порушення головуючим по справі принципу рівності сторін кримінального провадження. За таких обставин, вважає, що висновки суду у вироку про те, що досліджені в судовому засіданні докази не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні та допустимі докази є незаконним, оскільки досудове розслідування було проведено без отримання відповідних заяв потерпілих, що є незаконним, а зібрані докази є недопустимими в силу вимог ст.ст. 86, 87 КПК України. Також звертає увагу суду на порушення вимог ч. 1 ст. 128 КПК України при розгляді цивільного позову потерпілого ОСОБА_14 . Так, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, цивільний позов має бути поданий до початку судового розгляду справи, проте, як свідчать матеріали провадження, потерпілий ОСОБА_13 був допитаний судом 24.05.2017 року, а цивільний позов зареєстровано в канцелярії суду 24.07.2017 року, у зв`язку з чим рішення суду про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_13 є незаконним.

На підставі викладеного, просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі, а цивільні позови залишити без розгляду.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника, яка прохала скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, при цьому, звернув увагу на те, що на час розгляду апеляційних скарг сплили строки давності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та йогозахисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 в умисному легкому тілесному ушкодженні та в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за викладених у вироку обставин, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах, відповідають фактичним обставинам провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд вірно кваліфікував за ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України.

Покладені в основу вироку докази повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, вважає, що такі його показання вказують на намагання винного уникнути настання відповідальності.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні вищезазначених протиправних дій не визнав та заперечував свою причетність до спричинення за вказаних обставин вищезазначених тілесних ушкоджень потерпілим. Вказував, що потерпілого ОСОБА_9 він ніколи не бачив, а побачив його перший раз у суді. У його матері є собака, яку він вигулює у балці та також біля вул. Новгородська. По пр. Ювілейному ніколи собаку не вигулював та взагалі без матері собаку не вигулює. ОСОБА_9 ушкоджень не наносив. Також поясняв, що потерпілий ОСОБА_10 був нетверезий, вийшов з під`їзду будинку АДРЕСА_2 , біля якого з кимось лаявся, потім пішов біля дитячого садка. Було слизько, сніг, ОСОБА_8 був із собакою та запропонував ОСОБА_10 піти іншою дорогою. Той почав лаятися і порізав його, він впав. ОСОБА_16 зірвалась з поводка. У ОСОБА_10 був ніж, а він захищався. ОСОБА_10 перший наніс йому удар, коли він втратив рівновагу потерпілий бив ногою у лоб. Коли він підвівся, то ОСОБА_10 вдарив його ножем по руці. ОСОБА_16 зірвалась з поводка і побігла за ОСОБА_10 , той тікав, впав та вдарився об балкон і там порізав собаку. У момент зустрічі бачив у ОСОБА_10 у руці розкладний ніж. ОСОБА_10 ножем наносив удари по руці і ногам. ОСОБА_10 вже був з розбитим носом, і він йому ушкоджень не наносив.

Колегія суддів критично оцінює такі його показання, як такі, що не знайшли свого підтвердження, суперечать сукупності досліджених в суді першої інстанції об`єктивних доказів, вказують на намір обвинуваченого уникнути настання відповідальності.

Незважаючи на заперечення обвинуваченого, винуватість останнього у вчиненні злочинів повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами.

Потерпілий ОСОБА_9 в суді першої інстанції показав, що 23.06.2016 року вранці, було вже світло, приблизно о 04-30 годин йшов на риболовлю по дорозі в районі магазину «Електропроводка», із-за будинку вискочив собака, а потім з`явився чоловік. ОСОБА_16 напала на нього, почала рвати, підійшов господар та почав допомагати собаці, бив в обличчя доки не завалив, відібрав вудки. Після чого, він добрався до зупинки громадського транспорту «Універсам» та попросив викликати швидку допомогу та поліцію. Собака породи «вівчарка», була без ошийника, поводку та намордника. Удари чоловік наносив спінінгом по спині, плечах, ще вдарив головою в обличчя. Від ударів зламалася ручка спінінга. В поліції показали 3 фото, на одному з них він впізнав чоловіка, який його бив. Нападник був худорлявий, коротко підстрижений, сутулий, на обличчі були темні плями. Раніше його бачив у 2015 році, йшов на риболовлю, а він був із іншою собакою, яка поводилась агресивно.

Потерпілий ОСОБА_10 в суді першої інстанції показав, що у той день 12.02.2017 року він гуляв з друзями, пили пиво, та біля 04 ранку пішов додому, біля спортивного комплексу «Максімус» зустрівся з обвинуваченим, поряд з ним була собака на поводку. ОСОБА_16 стрибнула та прижала його до паркану, він зробив зауваження обвинуваченому та хотів піти, як почув команду «фас» та собака кинулася на нього. Обвинувачений підійшов ззаду та почав бити, притиснули до будинку, потім збили з ніг, обвинувачений сів зверху та продовжував бити, лежав десь хвилин 5, доки не вийшла мати обвинуваченого, викликали поліцію. Собака породи «вівчарка», була без намордника, тому зробив зауваження. Перший удар був у потилицю, потім по голові, також обвинувачений бив своїм лобом та руками. Поліцейські викликали швидку допомогу. У нього був розкладний ніж, яким він відмахувався від собаки, а коли підійшов обвинувачений, то і від нього також, та зачепив його. На крик потерпілого вийшла мати обвинуваченого. Прохав, щоб обвинувачений відізвав собаку, а він сховає ніж, але обвинувачений намагався відібрати ножа. Ніж був звичайний, розкладується руками, лезо не більше долоні, руків`я пластикове. В той день ніж був у нього, брав його на роботу для підрізування пакувальної нитки. Ніж забрали поліцейські. Наскільки він пам`ятає, декілька разів попав ножем по собаці в район передніх лап і один дотичний удар по руці обвинуваченому, коли відмахувався, по ногах ножем обвинуваченому не завдавав ударів. Відбивався кулаками, ніж був у правій руці, скільки разів попав кулаком не пам`ятає, можливо удари наносив в корпус обвинуваченому, коли намагався підвестися і скинути його з себе.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що вранці 23.06.2016 року він спав, приблизно о 04-30 годині, дружина сказала, що хтось кричить, вийшов на балкон, побачив як молодий чоловік б`є чоловіка, а собака кусає. Потерпілий кричав про допомогу, закривав обличчя руками. У потерпілого були порвані штани. Почав кричати, щоб обвинувачений припинив бити чоловіка, обвинувачений відбіг до кущів і знову спустив собаку, чоловік відбивався вудками. Свідок сказав, що зараз спуститься, після чого обвинувачений забрав собаку та пішов. Потерпілий був в порваному одязі, зібрав свої речі і також пішов. Коли обвинувачений бив потерпілого, тримав його за спину, а собака кусала. Знає брата обвинуваченого, раніше гуляли з ним у дворі, а це його молодший брат, якого він впевнено впізнає, впізнає його ходу та рухи. Квартира свідка знаходиться на 6 поверсі, вікна виходять на БК «Хортицький», відстань була 40 метрів, події відбувалися на зеленій зоні, біля дороги, праворуч від його лоджії. Обвинуваченого бачив чітко, впізнав по рисах обличчя, на ньому була чорного кольору футболка, шорти і шльопанці. До цього випадку обвинувачений часто вигулював собаку за будинком.

Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції підтвердив факт того, що 12.02.2017 року надійшов виклик, він приїхав на місце, поліція передала пацієнта, який був покусаний собакою і побитий, надав допомогу та госпіталізував до 5-ї лікарні. Зі слів пацієнта він був побитий чоловіком, який гуляв із собакою, повертався від друзів, собака поводила себе агресивно, зробив зауваження господарю, а той нацькував собаку на нього. Потерпілий був приголомшений, але був адекватний, в стані стресу, запаху алкоголю не було. Обвинуваченого не бачив. Діагноз у потерпілого: закрита ЧМТ, пошкодження кісток носу, струс головного мозку під питанням, укушена рана. Потерпілий казав, що пив пиво, тому були занесені дані про сп`яніння. Діагноз був попередній. Потерпілий казав, що він себе захищав, з приводу ножа нічого не казав.

Свідок ОСОБА_18 в суді першої інстанції показав, що 12.02.2017 року був у складі екіпажу 115, отримав виклик про бійку по АДРЕСА_3 , прибув на місце, там був потерпілий ОСОБА_10 , який сидів на землі, на обличчі була кров, порваний одяг, також були присутні обвинувачений з матір`ю та пес. Потерпілий пояснив, що йшов додому, обвинувачений окликнув його та напустив собаку, потерпілий дістав ніж, щоб захищатися та порізав собаку, обвинувачений накинувся на нього та почав бити. Запаху алкоголю від потерпілого не було. ОСОБА_8 казав, що потерпілий п`яний, потім вказав, що потерпілий відкривав замок у гаражі. У потерпілого був порваний одяг, укуси собаки, численні забиття обличчя, розбиті губи, подряпаний та зламаний ніс. У обвинуваченого була подряпина на голові і поріз на руці від ножа. У собаки пошкодження в районі лівої передньої лапи. Потерпілий пояснив, що ніж дістав коли на нього накинувся пес. Ніж розкладний, лезо 6-7 см, руків`я 10 см, ніж було передано черговому ВП у пакунку.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснив, що на нічній зміні 12.02.2017 року о 04-30 годині отримав виклик про бійку по АДРЕСА_3 , коли приїхали, там ще був екіпаж, стояли обвинувачений, потерпілий та собака. У потерпілого ОСОБА_10 були тілесні ушкодження на обличчі, сказав, що собака покусала, чекали швидку допомогу. Потерпілий розповів, що йшов додому, стався словесний конфлікт з обвинуваченим і той нацькував на нього собаку, потерпілий дістав ножа, щоб захищатися та порізав собаку, після чого обвинувачений накинувся на нього. У потерпілого було перебито перенісся, йшла кров, нога була укушена, він стояв на одній нозі та не перебував у алкогольному сп`янінні. У ОСОБА_10 був ніж розкладний, 10-12 см, на ньому була кров, казав, що ніж носить для самозахисту. У обвинуваченого була різана рана руки та подряпини на лобі, був пошкоджений рукав куртки. У собаки з лівої сторони біля передньої лапи була колота рана.

Підстав сумніватися в показаннях потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_11 в колегії суддів немає, зважаючи, що вони є логічними та послідовними, в деталях співпадають між собою та узгоджуються з письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.06.2016 року до Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся ОСОБА_9 із заявою про вчинене стосовно нього кримінальне правопорушення, в якій зазначив, що 23.06.2016 року приблизно о 04-30 годині невстановлена особа, знаходячись біля магазину «Факстрот» по пр. Ювілейному натравила на нього собаку, яка спричинила тілесні ушкодження, також власник собаки наніс йому декілька ударів рукою по голові.

На підставі вказаної заяви ОСОБА_9 23.06.2016 року Хортицьким ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001926 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.03.2017 року до Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області звернувся ОСОБА_10 із заявою про вчинене стосовно нього кримінальне правопорушення, в якій зазначив, що 12.02.2017 року о 04 годині невідома особа, знаходячись біля буд. АДРЕСА_4 бригади, спричинив йому тілесні ушкодження.

На підставі вказаної заяви ОСОБА_10 02.03.2017 року Хортицьким ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000569 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Протоколами від 28.02.2017 року та від 30.03.2017 року, згідно яких обвинувачений ОСОБА_8 разом із захисником ознайомлені з матеріалами кримінальних проваджень.

Згідно протоколу огляду місця події від 28.02.2017 року з фототаблицею, місцем огляду є ділянка місцевості, що розташована на відстані приблизно 100 метрів від магазину «Електропроводка» по пр. Ювілейному, 14. За поясненнями та вказівками потерпілого ОСОБА_9 , саме на цій ділянці йому були завдані тілесні ушкодження, та він показав напрямок звідки на нього вибігла собака та підбіг ОСОБА_8 (т.1, а.п.163-167).

Під час проведення досудового розслідування 28.02.2017 року було проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_9 , понятих, в ході якого потерпілий розповів та показав як 23.06.2016 року приблизно о 04-30 годині біля магазину «Електропроводка» по пр. Ювілейному у м. Запоріжжя обвинувачений ОСОБА_8 зламав його вудку, якою він відмахувався від собаки, і почав його бити по ногам, спині, а потім кулаком по обличчю разів п`ять. Під час вказаної слідчої дії було здійснено відеозапис, який оглянутий судом (т.1, а.п.168-170).

Відповідно до висновку експерта №2404 від 06.07.2016 року рани в області сідниць, правого стегна, крововиливи в області лівого передпліччя, лівої кисті, на нижньому віці лівого ока, садна в області лівого передпліччя, в лівій виличній області у ОСОБА_9 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які виникли від дії тупих предметів за обставинами та у строк, вказаними потерпілим (т.1, а.п.171-172).

Відповідно до висновку експерта №2405Д від 06.07.2016 року ОСОБА_9 спричинено не менше семи травматичних дій (т.1, а.п.173-174).

Відповідно до висновку експерта №2908Д від 27.07.2016 року рани в області сідниць, правого стегна, крововиливи в області лівого передпліччя, лівої кисті, на нижньому віці лівого ока, садна в області лівого передпліччя, в лівій виличній області у ОСОБА_9 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які виникли від дії тупих предметів та могли виникнути за обставинами та у строк вказаними потерпілим (т.1, а.п.175-176).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 21.07.2016 року слідчим при проведенні досудового розслідування потерпілому ОСОБА_9 пред`являлися для впізнання фотознімки, серед яких він впізнав по фотознімку особу ОСОБА_8 , який спричинив йому тілесні ушкодження (т.1, а.п.177-178).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 25.07.2016 року слідчим при проведенні досудового розслідування свідку ОСОБА_11 пред`являлися для впізнання фотознімки, серед яких він впізнав по фотознімку особу ОСОБА_8 , який спричиняв 23.06.2016 року удари чоловіку похилого віку біля магазину «Електропроводка» (т.1, а.п.179-180).

Відповідно до висновку експерта №648 від 16.03.2017 року закритий перелом кісток носа, без зміщення кісткових фрагментів, зі збереженою функцією носового дихання з обох сторін у ОСОБА_10 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я. Синець у внутрішньому куті лівого ока, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи в центрі, садна на слизовій оболонці нижньої губи в центрі, на нижній губі зліва, в області медіальної кісточки правого гомілково-стопного суглоба, на тильній поверхні у основи 1-го пальця правої стопи, на тильній поверхні лівої стопи у основи 4-го та 5-го пальців, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Ушкодження утворились від дії тупих предметів (т.1, а.п.181-182).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 21.03.2017 року, слідчим при проведенні досудового розслідування потерпілому ОСОБА_10 пред`являлися для впізнання фотознімки, серед яких він впізнав по фотознімку особу ОСОБА_8 , який спричинив йому тілесні ушкодження (т.1, а.п.183-184).

Під час проведення досудового розслідування 21.03.2017 року було проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_10 , понятих, в ході якого потерпілий розповів і на місці показав, як 12.02.2017 року приблизно о 04-00 годині по АДРЕСА_3 бригади ОСОБА_8 завдавав йому тілесні ушкодження (т.1, а.п.186-188).

Згідно протоколу огляду місця події від 21.03.2017 року з фототаблицею, місцем огляду є місцевість, що розташована за будинком АДРЕСА_4 бригади. За поясненнями та вказівками потерпілого ОСОБА_10 саме на цій ділянці йому були завдані тілесні ушкодження (т.1, а.п.189-192).

Відповідно до довідки КУ «Міська клінічна лікарня екстреної і швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_10 доставлений 12.02.2017 року з переломом кісток носа, забиття м`яких тканин голови, обличчя, садна та забиття губ. У крові етанол не виявлено (т.1, а.п.199).

Суд першої інстанції в повній мірі дослідив зібрані та досліджені докази та дійшов обґрунтованого висновку, що твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про його непричетність до заподіяння потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, що мали місце 23 червня 2016 року та 12 лютого 2017 року, спростовуються послідовними поясненнями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які чітко вказали про те, що саме ОСОБА_8 нацькував на них собаку та наніс їм ударів. Потерпілі з обвинуваченим раніше знайомі не були, підстав та мотивів обмовлювати обвинуваченого не мають, а тому в колегії суддів немає підстав сумніватись в показаннях потерпілих, зважаючи на їх чіткість, послідовність та узгодженість з іншими об`єктивними доказами в провадженні.

Доводи обвинуваченого про те, що суд безпідставно неодноразово відхиляв клопотання сторони захисту, направлені на об`єктивну перевірку пояснень потерпілих по справі та свідків зі сторони обвинувачення, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки щодо всіх заявлених клопотань стороною захисту судом було винесено вмотивовані ухвали про відмову в їх задоволенні з зазначенням підстав та мотивів такої відмови.

Посилання обвинуваченого на те, що протоколи допиту потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 містять суперечності стосовно місця скоєння злочину, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки потерпілий та свідок були безпосередньо допитані в суді першої інстанції, їх покази є послідовними та логічними, не суперечать один одному та іншим доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження. До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що сторона захисту у разі наявності будь-яких суперечностей чи неточностей в показаннях потерпілого та свідка не була позбавлена права ставити в судовому засіданні відповідні запитання та з`ясовувати певні обставини скоєння злочину, у тому числі, й щодо уточнення місця скоєння злочину.

Доводи обвинуваченого стосовно не вчинення органами досудового розслідування жодних дій, направлених на перевірку інформації, отриманої від свідка ОСОБА_11 (не проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , в тому числі, на балконі його квартири) колегія суддів вважає безґрунтовними, з огляду на те, що під час досудового розслідування слідчий вправі самостійно визначати необхідність проведення тих чи інших слідчих (розшукових) дій. При цьому, сторона захисту, у відповідності до ч. 3 ст. 93 КПК України, не була позбавлена права звертатися під час досудового розслідування до слідчого з відповідними клопотаннями щодо ініціювання проведення тих чи інших слідчих (розшукових) дій, однак таким правом не скористалася.

Твердження обвинуваченого про те, що в ході перехресного допиту стороною захисту, свідок ОСОБА_11 , який є колишнім працівником міліції, неодноразово змінював свої показання на прямо протилежні, діючи, при цьому, за підказками прокурора ОСОБА_12 , колегія суддів вважає непереконливими, оскільки не підтверджуються жодними доказами. Натомість, колегія суддів звертає увагу на те, що свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, тому не вбачає будь-якої зацікавленості свідка ОСОБА_11 в результаті розгляду справи, а отже, на переконання колегії суддів, у свідка відсутні підстави для обмовляння обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необґрунтовану відмову суду стороні захисту у проведенні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 є неспроможними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, відповідно до яких суд двічі ухвалював вмотивовані рішення про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про проведення слідчих дій в порядку ст. 333 КПК України, з зазначенням підстав такої відмови (т.3, а.п.79-80, 155).

Щодо доводів обвинуваченого про не зазначення органом досудового розслідування в обвинувальному акті інформації про те, що ОСОБА_10 наніс йому численні удари ножем та кулаком, колегія суддів зазначає, що вказані обставини були предметом перевірки органами досудового розслідування в окремому кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_8 про спричинення йому тілесних ушкоджень, а тому не мають відношення до даного кримінального провадження.

Твердження обвинуваченого про те, що суд не надав оцінки судовій медичній експертизі щодо наявних у нього тілесних ушкоджень під час конфлікту з ОСОБА_10 колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки суд першої інстанції зазначив у вироку, що вказаний висновок має безпосереднє відношення до іншого кримінального провадження за фактом заподіяння ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень за ч. 1 ст. 125 КК України, а тому обґрунтовано відхилив його у якості доказу.

Доводи обвинуваченого та захисника про те, що орган досудового розслідування незаконно вніс відомості до ЄРДР, оскільки потерпілі не подавали заяв про вчинення щодо них злочинів, а тому всі докази, отримані під час досудового розслідування, є недопустимими, спростовуються матеріалами провадження, в яких наявні протоколи прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_9 від 23.06.2016 року та щодо потерпілого ОСОБА_10 від 02.03.2017 року (т.3, а.п.179, 181).

Твердження захисника про те, що реєстр досудового розслідування не містить відомостей про наявність письмової заяви від кожного потерпілого колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені на підставі усних заяв потерпілих, про що свідчать наявні в матеріалах кримінального провадження протоколи прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Посилання захисника на ту обставину, що заяви потерпілих не були долучені до матеріалів судового провадження та не досліджувались в ході судового розгляду є безпідставними, оскільки під час судового розгляду стороною захисту вказане питання під сумнів не ставилось.

Доводи сторони захисту про незаконність відновлення з`ясування обставин після проведення судових дебатів та задоволення клопотання прокурора про долучення до матеріалів провадження документів (витягів з ЄРДР, протоколів прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення, протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування) є неспроможними, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 364 КПК України якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази, суд відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, після закінчення якого знову відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин.

Оскільки під час судових дебатів захисник посилалась на недоведеність обвинувачення через відсутність заяв потерпілих про вчинення щодо них кримінальних правопорушень, які є обов`язковими за даною категорією справ, суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора про відновлення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, та долучення до матеріалів провадження витягів з ЄРДР, протоколів про прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення та протоколів про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування.

Твердження захисника щодо невідкриття стороні захисту вказаних документів спростовуються протоколами про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 28.02.2017 року та від 30.03.2017 року (т.3, а.п. 182, 183). Будь-яких заперечень чи зауважень стосовно відсутності заяв потерпілих про вчинення щодо них злочину сторона захисту не подавала. З цих же підстав є й неспроможними доводи обвинуваченого про невідкриття стороні захисту відеозаписів слідчих дій.

Доводи обвинуваченого про порушення вимог КПК під час проведення потерпілими впізнання з тих підстав, що фотографія з його зображенням має темніший фон та не повністю зображене підборіддя не можна визнати достатньо переконливими. Так, відповідно до вимог ч. 7 ст. 228 КПК України фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню. Як вбачається з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, слідчим вказані вимоги закону під час проведення впізнання були в повному обсязі дотримані.

Доводи обвинуваченого про незаконне задоволення цивільних позовів з тих підстав, що він не скоював злочинів, колегія суддів вважає безґрунтовними, оскільки вина ОСОБА_8 доведена «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами.

Твердження сторони захисту про порушення вимог кримінального процесуального законодавства під час розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 з тих підстав, що позов ним був поданий вже під час судового розгляду не можна визнати достатньо вагомими, оскільки подання позову під час судового розгляду не звільняє обвинуваченого від відшкодування завданої ним шкоди потерпілому.

Таким чином, суд першої інстанції дав вірну оцінку всім зібраним та дослідженим доказам, з якою погоджується колегія суддів, а доводи апеляційних скарг цих висновків суду першої інстанції не спростовують. З урахуванням викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, суперечать дослідженим доказам, та що ОСОБА_8 не вчиняв кримінальних правопорушень, у вчиненні яких його визнано винним.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином вмотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

Обираючи покарання ОСОБА_8 суд врахував, що той вчинив злочини невеликої тяжкості, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Натомість, судом в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому, визнано вчинення злочину щодо особи похилого віку. За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкцій ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, враховуючи відсутність щирого каяття обвинуваченого у вчиненому впродовж тривалого часу досудового розслідування та судових розглядів, відсутності намірів відшкодування спричиненої ним шкоди.

Також суд першої інстанції обґрунтовано звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження чи скасування вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, вирок суду щодо ОСОБА_8 , який не визнає своєї вини, підлягає зміні. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 слід звільнити від покарання, призначеного судом і за ч. 2 ст. 125 КК України (позаяк з дня вчинення ним цього злочину 12 лютого 2017 року і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2019 року відносно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Відповідно до ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2019 року за ч. 2 ст. 125 КК України.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4