ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
При секретарі ОСОБА_4 .
За участю сторін судового провадження:
Прокурора ОСОБА_5
Захисника ОСОБА_6
Обвинуваченої ОСОБА_7 .
Потерпілої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000617 від 30.09.2018 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 08 квітня 2021року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, українку, непрацюючу, із середньою спеціальною освітою, заміжню, маючу на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судиму, визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 запобіжний захід залишено у виді особистого зобов`язання.
Вирішено долю речових доказів по справі.
Згідно вироку районного суду, 29.09.2018року, приблизно о 22:00 годині, ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де він спільно проживав зі своєю племінницею ОСОБА_7 , її чоловіком ОСОБА_9 та їхнім малолітнім сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і, зайшовши до
ЄУНСС: 726/2459/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_11
Номер провадження: 11-кп/822/201/21 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
кухні квартири, в якій на той час перебувала ОСОБА_7 , а саме, сиділа за кухонним столом та готувала вечерю, нарізаючи кухонним ножем продукти харчування, розпочав з нею сварку та висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожуючи розправою.
В ході даного конфлікту, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_7 , яка в той час сиділа за столом у відношенні до нього спиною та тримала в правій руці кухонний ніж, яким нарізала продукти харчування, схопив її за волосся голови, потягнув та намагаючись вдарити, замахнувся, і в цей же момент ОСОБА_7 правою рукою, в якій тримала кухонний ніж, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, протиправно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла вказаним ножем один удар ОСОБА_8 в область живота ОСОБА_8 , в результаті чого спричинила останньому проникаюче, сліпе, колото-різане поранення черевної стінки з ушкодженням шлунку, брижі тонкого кишковика та тонкого кишковика.
Після спричиненого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , усвідомлюючи небезпечний характер нанесених тілесних ушкоджень, вийшла з кухні із знаряддям злочину та зайшла до кімнати квартири, де почала займатись своїми побутовими справами. Потерпілий у свою чергу вийшов з квартири та піднявся на горище.
Надалі, приблизно через годину, ОСОБА_8 повернувся до кухні квартири, де його стан почав погіршуватись та через дві години після нанесення ножового поранення, о 00:01 годині 30.09.2018 чоловіком обвинуваченої ОСОБА_9 було викликано карету швидкої медичної допомоги і потерпілого було госпіталізовано до КМУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» для надання медичної допомоги, де о 10:00 годині 01.10.2018 р., він помер внаслідок масивної комбінованої кровотечі.
Відповідно до висновку експерта № 663 від 01.11.2018 смерть потерпілого ОСОБА_8 настала від геморагічного шоку, як наслідок масивної комбінованої кровотечі у результаті дії гострого колюче-ріжучого предмету типу «ніж». Дані тілесні ушкодження мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою «Небезпека для життя», що перебувають у прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.
На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_6 , діючий в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 08.04.2021 року щодо останньої - скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити за відсутності в її діях складу кримінального правопорушення.
Також просив повторно допитати обвинувачену ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_8 , а також дослідити аудіозапис судового засідання під час допиту слідчим суддею свідка ОСОБА_9 .
Апелянт вважає, що вказаний вирок суду є незаконним й необґрунтованим, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи, які були встановлені під час судового розгляду даної справи.
Так, захисник ОСОБА_6 , діючий в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі посилався на те, що районний суд, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, не взяв до уваги те, що під час раптового конфлікту (який розпочав потерпілий ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ), до обвинуваченої ОСОБА_7 з боку потерпілого було застосовано фізичне насильство у виді тягання за волосся, яке супроводжувалося нецензурною лайкою та погрозою вбивства.
Стверджував, що наявність агресивної поведінки потерпілого ОСОБА_8 , спрямованість його умислу, раптовість його дій давали підстави обвинуваченій сприймати загрозу для її життя і здоров`я реальною, що свідчило на наявність в діянні обвинуваченої необхідної оборони, межі якої не були перевищені.
Вважає, що стороною обвинувачення не було надано достатніх доказів, які б вказували на наявність у обвинуваченої ОСОБА_7 умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 зі смертельним наслідком, однак районний суд прийшов до помилкового висновку про наявність такого умислу.
Посилався і на те, що районним судом не було взято до уваги показання обвинуваченої, потерпілої, свідка ОСОБА_9 про зловживання потерпілим спиртними напоями та його перебування на обліку в наркологічному диспансері, про його агресивну та конфліктну поведінку під час перебування у стані алкогольного сп`яніння
Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 та діючого в її інтересах захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вислухавши прокурора, яка вважає вирок районного суду, як законний, слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника, як необґрунтовану - без задоволення, потерпілу, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Тобто воно повинно бути ухвалене компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, та в якому наведені належні та достатні мотиви і підстави його ухвалення.
Визнаючи ОСОБА_7 винуватою в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, суд виходив лише з самого факту їх заподіяння останньому, не давши при цьому належної оцінки подіям, які передували злочину, а також показанням обвинуваченої, потерпілої та свідка та іншим доказам по справі.
Так, згідно з ч. 2 ст. 36 КК України, кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.
З показань обвинуваченої ОСОБА_7 , які вона надавала, як у суді першої, так і апеляційної інстанції вбачається, що заподіяти тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 в неї наміру не було. Від останнього вона захищалася, так як потерпілий під час виниклого між ними конфлікту почав погрожувати її життю та здоров`ю, при цьому тягнув її за волосся та намагався її вдарити. Ніж, яким вона йому завдала удар, знаходився в неї в руці ще до початку неправомірних дій збоку потерпілого, і остання, захищаючись від посягань потерпілого, вимушено нанесла один удар у живіт останнього.
Також як було встановлено у суді першої інстанції, на що колегія суддів звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_8 був рідним дядьком обвинуваченої ОСОБА_7 і, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неодноразово вчиняв із обвинуваченою конфлікти, вході яких висловлювався нецензурною лайкою в сторону останньої, наносив їй тілесні ушкодження, погрожував її життю та здоров`ю, про що підтверджували вказані обставини в районному суді - свідок ОСОБА_9 й потерпіла ОСОБА_8 .
Отож, факт вчинення неправомірних дій ОСОБА_8 щодо обвинуваченої ОСОБА_7 підтверджується не тільки показаннями самої обвинуваченої, а й показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , а також не заперечується й стороною обвинувачення, оскільки ці дії були встановлені вході досудового слідства та підтверджуються пред`явленим обвинуваченням.
Поряд з цим, з висновку експерта №1392 від 23.10.2018 року вбачається, що в крові потерпілого ОСОБА_8 , 1978 року народження, виявлено етиловий спирт в кількості 2.19 проміле (т.1 а.с104).
Із врахуванням допустимого рівня вмісту алкоголю в організмі - 0.2 проміле, вказаний показник свідчить про значне перевищення його вмісту в організмі потерпілого.
При цьому, колегія суддів звертає увагу і на співвідношення сил та враховує при цьому те, що потерпіла є особою жіночої статі, молодого віку, відповідно потерпілий був особою чоловічої статі і міцної статури. Під час вказаного конфлікту знаходився в стані алкогольного сп`яніння.
Окрім зазначеного, колегія суддів враховує і характеризуючі дані потерпілого, який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 КУпАП, ст.178 КУпАП, що підтверджується письмовими доказами у справі, його негативну характеристику та зловживання спиртними напоями.
Таким чином, наявні у справі та досліджені судом першої докази свідчать про те, що 29 вересня 2018 приблизно о 22.00 годині потерпілий ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у квартирі АДРЕСА_2 , де він спільно проживав із своєю племінницею ОСОБА_7 , її чоловіком та їхнім малолітнім сином, розпочавши першим на кухні сварку із обвинуваченою ОСОБА_7 , висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожуючи фізичною розправою, схопив останню за волосся і намагався вдарити, після чого обвинувачена вимушено нанесла один удар у живіт потерпілого.
Колегія суддів вважає, що обстановка, конфлікт, який створив потерпілий ОСОБА_8 по відношенню до обвинуваченої ОСОБА_7 , а також його агресивність, перебування у стані алкогольного сп`яніння, непередбачуваність розвитку подій в подальшому, давали обвинуваченій підстави вважати дії потерпілого ОСОБА_8 загрозливими та небезпечними для її життя і здоров`я.
З наведеного слідує, що ОСОБА_7 діяла у стані необхідної оборони, однак для свого захисту від суспільно-небезпечного посягання обрала такий спосіб, який не відповідав характеру і небезпечності посягання.
У зв`язку з цим, дії ОСОБА_7 необхідно розцінювати як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони.
За таких обставин, дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України і призначити покарання за цим законом.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу і на процесуальні порушення, які також були допущені судом першої інстанції.
Так, відповідно до ч.1 ст. 416 КПК України після скасування судом апеляційної інстанції вироку, суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду.
Згідно ч.2 вищезазначеної статті при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Як вбачається із наданих матеріалів кримінального провадження, що органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України.
Однак, дане обвинувачення при розгляді справи у Садгірському районному суді м. Чернівців не знайшло свого підтвердження.
Отже, вироком Садгірського районнного суду м.Чернівців, ОСОБА_7 було визнано винуватою за ст. 124 КК України і останній за санкцією вказаної статті було призначене відповідне покарання.
Поряд з цим, на вказаний вирок районного суду, прокурором було подано апеляційну скаргу, в якій він просив згадане рішення суду скасувати і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою за ч.2 ст. 121 КК України із призначенням покарання у виді семи років позбавлення волі.
Разом з цим, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, вказаний вирок районного суду було скасовано, однак не з підстав застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення, як просив прокурор, а з причин істотного порушення судом вимог процесуального закону (мотивувальна частина оскаржуваного вироку не відповідала за своїм змістом резолютивній частині вироку).
Втім, при новому розгляді справи, районним судом ОСОБА_7 було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, що є неприпустимим.
Однак, враховуючи вимоги ст. 416 КПК України, колегія суддів зауважує на тому, що районний суд при новому розгляді справи, не вправі був застосувати щодо обвинуваченої закон про більш тяжке кримінальне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404,405,407,409,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України.
Визнати винуватою ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначити їй покарання у виді 150 годин громадських робіт.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3