Справа № 308/1208/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
перекладача ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані матеріали кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 06.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 3 ст.307 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 3 ст.307 Кримінального кодексу України, та ОСОБА_7 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, за №0000224 від 18.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та за №0001228 від 03.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 343 КК України,

В С Т А Н О В И В:
На розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області перебувають об`єднані матеріали кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 06.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 3 ст.307 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 3 ст.307 Кримінального кодексу України, та ОСОБА_7 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, за №0000224 від 18.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та за №0001228 від 03.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 343 КК України.
До початку судового засідання через канцелярію суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу, в якому він просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням спеціальних електронних засобів контролю з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ст. 194 КПК України. Своє клопотання захисник аргументував наступним.
Підзахисний вже майже 6 місяців перебуває під вартою, що може бути прирівняно, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, до фактичного відбування покарання, що на даній стадії, як вважає захисник, є порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини.
Обґрунтовуючи доцільність зміни запобіжного заходу захисник посилається на належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків протягом усього часу досудового та судового слідства. Окрім того захисник спростовує наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Доказів про наявність ризику переховування від органів досудового слідства та суду ні у прокурора, ні у суду нема. При цьому просить звернути увагу суд на той факт, що його підзахисний після вручення йому підозри (04.12.2020) і до обрання йому запобіжного заходу (07.12.2020) знаходячись на волі, не намагався втекти, вчинити новий злочин або перешкодити будь яким чином досудовому слідству. Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення також відсутній, оскільки, на думку захисника, вже всі докази зібрані, свідки допитані, а досудове розслідування завершене. ОСОБА_16 також не має наміру та змоги впливати на учасників кримінального провадження, а сам навіть теоретичний ризик будь якого впливу можна нівелювати шляхом зміни запобіжного заходу на застосування до обвинуваченого цілодобового домашнього арешту із використанням електронних засобів контролю. Докази перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення нового кримінального правопорушення, або ж продовження розпочатого, також відсутні, при цьому обвинувачений не має змоги та наміру вчиняти такі дії. Отже, як зазначає захисник, ризики, наведені прокурором є неконкретними та непідтвердженими доказами (тобто є припущеннями), крім того, не можна протягом тривалого часу посилатися на одні й ті самі обставини, не наводячи нових в обґрунтування необхідності продовження тримання під вартою, що є порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини.
Захисник також посилається на відсутність обґрунтованої підозри, мотивуючи цей аргумент незаконністю постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 09.11.2020 №31-357т, винесеної прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях територіального управління ДБР Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_17 . Також зазначає, що органами державної влади, при здійсненні НСРД, не було дотримано елемент ч. 2 ст. 8 Конвенції, що дає підстави для висновку стороні захисту про те, що проведення НСРД за гр. Угорщини ОСОБА_16 не було здійснено «згідно із законом», відтак втручання у приватне життя підзахисного було протиправним. Враховуючи наведене, захисник вважає, що обвинувачення ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, у зв`язку з чим цілодобовий домашній арешт з використанням електронних засобів контролю буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Через канцелярію суду прокурором подано клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених у даному кримінальному провадженні - ОСОБА_4 , ОСОБА_18 та продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 . Клопотання обґрунтовані наступним.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюються у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 3 ст.307 Кримінального кодексу України. Обґрунтованість підозри стверджується здобутими в ході досудового слідства доказами, зокрема проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями, допитами свідків, протоколами обшуків та іншими проведеними слідчими діями. Доцільність у продовженні тримання під вартою вказаних обвинувачених обумовлена необхідністю запобігти ризикам, зокрема:
- ризику переховування від слідства та суду;
- ризику можливого незаконного впливу на свідків злочину та інших обвинувачених;
- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та наявність можливості вчинити інше кримінальне правопорушення;
- продовження злочинної діяльності.
Також вказує на відсутність у ОСОБА_4 постійного місця роботи, наявність репутації особи, яка схильна до протиправної діяльності.
При цьому прокурор, у відношенні вказаних обвинувачених, також вказує на тяжкість покарання, яке загрожує останнім у разі визнання їх винними та усвідомлення обвинуваченими цього факту, що і може призвести до продовження протиправної діяльності.
Окрім того звертає увагу суду на реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються вказані особи.
У судовому засіданні з розгляду даного кримінального провадження прокурор підтримав подані ним клопотання про продовження дії запобіжних заходів та просив їх задовольнити.
Проти задоволення клопотання сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу прокурор заперечував з мотивів недостатності такого запобіжного заходу як домашній арешт. Просив продовжити саме тримання під вартою з підстав, викладених у його клопотанні.
У відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 додав, що такий являється організатором злочинної групи, а відтак може впливати на інших учасників, при цьому останній також має судимість за ч. 3 ст. 307 КК України. Отже, враховуючи наявність ризиків, вважає що визначену при обранні запобіжного заходу заставу не слід зменшувати.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_10 зазначив, що подане ним клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному підтримує, а щодо клопотання сторони обвинувачення заперечує. При цьому наголосив на тому, що клопотання прокурора не вручено за 10 днів, підозра є необґрунтованою, а докази незаконними. До клопотання прокурора не додано доказів, підтверджуючих ризики. При цьому зазначив, що у випадку якщо суд дійде висновку про доцільність продовження тримання під вартою його підзахисного, то сторона захисту просить зменшити розмір застави.
Обвинувачений ОСОБА_16 , підтримав позицію свого захисника та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та додав, що він тривалий час знаходиться під вартою. Просить зменшити розмір застави. Також зазначив, що у нього відсутні документи, які б дозволили йому виїхати за кордон, вважає, що домашній арешт буде достатнім.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та зазначила, що її підзахисний належним чином виконує процесуальні обов`язки, а єдиним можливим ризиком є реакція суспільства. Просила суд розглянути можливість визначення домашнього арешту у нічний час, оскільки на утримання підзахисного є дитина.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_13 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, також просив застосувати до ОСОБА_7 домашній арешт у нічний час доби.
Обвинувачений ОСОБА_7 просив суд надати можливість йому працювати, оскільки має на утриманні малолітню дитину.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_12 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та зазначила, що на даному етапі суд не може оцінити вагомість доказів, які б надавали можливість продовжувати строк тримання під вартою її підзахисному, оскільки докази ще не досліджувались судом. Спростовуючи доводи прокурора захисник зазначає, що ОСОБА_4 ніколи не уникав переслідувань, не переховувався. Стан здоров`я підзахисного утруднює його перебування під вартою, докази про що були надані раніше. Щодо раніше визначеної застави, то захисник просить її зменшити до 181 тис грн.
Інші учасники кримінального провадження підтримали позиції сторони захисту.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених клопотань, суд встановив наступне.
У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходяться об`єднані матеріали кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 06.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 3 ст.307 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 3 ст.307 Кримінального кодексу України, та ОСОБА_7 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, за №0000224 від 18.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та за №0001228 від 03.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 343 КК України.
У межах даного провадження стороною обвинувачення подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених у даному кримінальному провадженні - ОСОБА_4 , ОСОБА_18 та продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строку дії таких. Вказані клопотання прокурор аргументує наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень та наявністю ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Натомість від сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_10 , подано до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому він просить змінити запобіжний захід своєму підзахисному, обраний ухвалою від 25.02.2021 у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з використанням електронних засобів контролю, із покладенням на нього обов`язків. В обґрунтування свого клопотання він посилається на відсутність ризиків, наведених прокурором, що лежали в основі взяття під варту його підзахисного, оскільки такі є неконкретними та непідтвердженими доказами (тобто є припущеннями), що в свою чергу призводить до порушення вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини. Окрім цього захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри, ставлячи при цьому в основу своєї аргументації постанову про проведення контролю за вчиненням злочину від 09.11.2020 №31-357т, винесеної прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях територіального управління ДБР Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_17 , яку він вважає постановленою з порушенням закону.
Строк дії запобіжних заходів відносно обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_18 та ОСОБА_7 спливає 17.06.2021.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
При вирішенні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_18 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За змістом ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;
-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На стадії судового провадження клопотання про зміну запобіжного заходу має передбачати виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які безпосередньо можуть свідчити про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Тому суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, що виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування і можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або спосіб його виконання. Такий висновок опосередковано ґрунтується на приписах ч. 5 ст. 201 КПК, яка унеможливлює подання обвинуваченим, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.
У зв`язку з цим, реалізація права на звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного не повинна бути обумовлена тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим запобіжним заходом. Інститут зміни запобіжного заходу пов`язаний саме з виникненням нових обставин, які впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам кримінального провадження.
У своєму клопотанні захисник ОСОБА_10 посилається на наступні обставини: відсутність обґрунтованої підозри та недоведеність наявності ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК.
Детально вивчивши доводи клопотання захисника суд вбачає, що такі за своїм змістом та суттю є фактично запереченнями проти доводів сторони обвинувачення, в яких обґрунтовується доцільність продовження дії запобіжного заходу. Разом з тим, наведені у клопотанні обставини не свідчать про зміну, зменшення встановлених в ухвалі суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Отже, предметом розгляду як клопотання сторони обвинувачення, так і сторони захисту є вирішення питання доцільності тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_19 .
Оцінюючи аргументацію сторін щодо наявності чи відсутності ризиків, які є підставою тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 суд зауважує, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає надання стороною обвинувачення доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, в той же час вказаних доказів ані захисником, ані обвинуваченим не надано. Таким чином суд приходить до висновку, що ризики передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були в основі обрання даного виду запобіжного заходу не відпали. При цьому оцінка наявності існування ризиків проводиться у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Така позиція суду базується на основі практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».
Що стосується посилання захисника на те, що висунута його підзахисному у даному кримінальному провадженні підозра ґрунтується виключно на припущеннях, а обвинувачення не підтверджено жодними доказами, суд вважає необхідним зазначити, що вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного/обвинуваченого з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Щодо доводів захисника про порушення прокурором строку звернення з клопотанням, то суд звертає увагу на положення ч. 3 ст. 331 КПК України, якими передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Отже, у суду наявний обов`язок з повторного розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не буде завершене до його спливу. На відміну від стадії підготовчого судового провадження відповідне клопотання від прокурора у даному випадку не є обов`язковим до заявлення. Відтак недотримання строків для заявлення прокурором клопотання, на переконання суду, не перешкоджає вирішенню по суті питання, яке суд зобов`язаний розглянути. При цьому суд зауважує, що прокурором було вручено стороні захисту завчасно клопотання про продовження тримання під вартою, що не заперечується захисником. У той же час, заявивши клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, захисник фактично продемонстрував свою готовність до розгляду по суті питання про продовження або скасування/зміну строку дії запобіжного заходу, оскільки заявлене ним клопотання безпосередньо стосується цього кримінально-процесуального інституту та заявлений до вжиття захід - фактично є альтеративним видом заходу забезпечення кримінального провадження.
Оцінюючи доводи захисника щодо зменшення його підзахисному розміру застави, суд зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, яке згідно з ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак суд при обранні вказаному обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначив розмір застави, що є мінімальним для даної категорії кримінальних правопорушень, а отже зменшенню не підлягає.
Отже, оцінивши докази сторони обвинувачення та сторони захисту в їх сукупності та співставленні, вирішуючи питання доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд не знаходить підстав, які б слугували для відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо продовження тримання під вартою. Відтак оцінивши мету застосування запобіжного заходу, зокрема забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_20 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду, але не більше ніж на шістдесят днів, з можливістю внесення застави, розмір якої визначено судом при обранні вказаного запобіжного заходу.
При вирішенні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходить з наступного.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри були встановлені головуючим суддею при обранні запобіжного заходу вказаному обвинуваченому. Оцінюючи аргументацію сторін щодо наявності чи відсутності ризиків, які є підставою для подальшого продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то суд враховує, що зі сплином часу продовження запобіжного заходу потребує більшого обґрунтування тих ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, і що прокурор повинен надавати додаткові підстави щодо цього питання, проте вже надані прокурором доводи існуючих ризиків були враховані судом при зміні запобіжного заходу на більш м`який з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Водночас, належне виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього запобіжним заходом обов`язків не може бути підставою для зміни чи скасування такого запобіжного заходу з огляду на те, що ризик у кримінальному провадженні як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.
Зокрема, стороною захисту не спростовано висновки суду та не надано доказів, які б свідчили про повну відсутність чи істотну зміну у цьому кримінальному провадженні передбачених ст. 177 КПК України ризиків.
Відтак судом не вбачається підстав для зміни цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби.
При вирішенні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились. Жодних доказів, які б свідчили про відсутність таких, чи наявність нових обставин, суду не надано. При цьому надаючи оцінку доводам захисника, щодо розміру застави, суд виходить з того, що такий визначався судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу. У той же час застава визначалася як альтернативний запобіжний захід у тому розмірі, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку на тому ж рівні (з тією ж ефективністю), що і тримання під вартою.
Оцінюючи доводи захисника про тривалість тримання під вартою вказаного обвинуваченого, його стан здоров`я, матеріальне становище та невнесення останнім раніше визначеної застави, що свідчить зокрема про надмірний розмір такої, суд приходить до висновку про доцільність перегляду раніше визначеного розміру застави.
На думку суду, розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу обвинуваченого, належну йому власність, його майновий і сімейний стан, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку його неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі. Керуючись положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України, суд вважає за можливе зменшити розмір застави достатньої та необхідної для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, у розмірі двісті десять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 476 700 грн. 00 коп.
З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.132, 176-178, 181, 183, 196, 197, 199, 201, 376, 392 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_21 задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на шістдесят днів до 13 серпня 2021 року включно.
Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на два місяці до 13 серпня 2021 року включно, з продовженням строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, зокрема:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- без дозволу суду не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- залишити на зберіганні у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Контроль за виконання зазначеної ухвали покласти на працівників Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.
Продовжити строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на шістдесят днів до 13 серпня 2021 року включно.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків передбачених Кримінально-процесуальним Кодексом України двісті десять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 476 700 (чотириста сімдесят шість тисяч сімсот гривень) грн. 00 коп.
Роз`яснити, що обвинувачений ОСОБА_4 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до суду на його першу вимогу;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утриматися від спілкування з іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні та свідками по справі;
- залишити на зберіганні у відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Копію ухвали надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».
Повний текст ухвали проголошено 18.06.2021 о 16 год. 30 хв.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1