Справа № 346/1719/20
Провадження № 1-кп/346/192/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/192/21, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 09.03.2020 року за № 00002296 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 ,уродженця с. Джурків Коломийського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працює водієм на ПП «Прикарпатський Експрес», згідно зі ст. 89 КК України не судимого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей (станом на 08.03.2020 року),

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений з необережності заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Злочин вчинено за наступних обставин.

08.03.2020 року близько 14 год. обвинувачений та потерпілий перебували біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними виник словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений наніс потерпілому удар кулаком в обличчя, внаслідок якого останній впав на землю. В результаті падіння ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки, які утворилися одномоментно внаслідок різкого повороту корпуса тіла по вісі при фіксованій до твердої поверхні землі підошовної поверхні стопи. Вказані тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості як такі, що не є небезпечними для життя у момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, обвинувачений, наносячи удар в обличчя потерпілому, не мав умислу спричинити останньому вказані тілесні ушкодження, однак, повинен був і міг передбачити такі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно того дня між ним та потерпілим виник конфлікт, в ході якого він наніс останньому удар в обличчя, від якого трой упав на землю. Цивільний позов заявлений потерпілим, обвинувачений визнає частково, а саме 8 000 грн. відшкодування майнової шкоди. Вимоги про відшкодування моральної шкоди обвинувачений не визнав.

Крім визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами:
- показами потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав поданий цивільний позов та пояснив, що того дня вживав з товаришем алкогольні напої, після чого пішов до магазину в с. Турка Коломийського району Івано-Франківської області, де між ним та ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого останній наніс йому удар в обличчя від якого він упав на землю. Внаслідок удару йому спричинено тілесні ушкодження, що зумовило тривале лікування;
- показами свідка ОСОБА_9 про те, що 08.03.2020 року він перебував в с. Турка Коломийського району, біля магазину, який був зачинений на перерву. Там же знаходився обвинувачений. До магазину підійшов потерпілий з товаришем. Потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння, поводився не адекватно, лаявся нецензурними словами, обурювався, чому зачинений магазин, на зауваження обвинуваченого не реагував. В зв`язку із цим обвинувачений вдарив потерпілого, від чого потерпілий впав на землю, а обвинувачений покинув місце події;

- показами свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду, що 08.03.2020 року вони з ОСОБА_6 розпивали алкогольні напої, після чого поверталися додому повз магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с. Турка Коломийського району. Потерпілий вирішив зайти туди. Біля магазину між потерпілим та обвинуваченим виник конфлікт, в ході якого останній вдарив потерпілого в обличчя рукою. Після удару потерпілий упав на землю і на цьому конфлікт припинився, потерпілий залишився лежати на землі, а обвинувачений зайшов у магазин. Поки він там знаходився, медичну допомогу ніхто не викликав та не підходив до потерпілого;

-висновком судово-медичної експертизи № 97 від 21.04.2020 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлено закритий травматичний перелом обох кісток правої гомілки, які виникли одномоментно внаслідок різкого повороту корпуса тіла по вісі при фіксації до твердої поверхні землі підошовної поверхні стопи, та відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я (а.п. 74-76);
- протоколом огляду місця події від 08.03.2020 року, який проведено на території вказаного магазину, що в АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено камеру відеоспостереження, направлену на вхідні двері магазину (а.с. 79,80);
-протоколом огляду предмету від 10.04.2020 року, в ході якого оглянуто відеозапис з камери відеоспостереження, розміщеної на вході до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». На цьому відео зафіксовано момент конфлікту та нанесення обвинуваченим удару в обличчя ОСОБА_6 (а.п. 78);.

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 128 КК України, оскільки він з необережності спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
При призначенні покарання суд також враховує особу винного, який визнав вину, згідно зі ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризуються за місцем проживання (а.п. 66), на його утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п. 61), а старша дитина досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також думку потерпілого, який в судовому засіданні наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, оскільки завдані майнову та моральну шкоду останнім не відшкодовано.

Тому суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ст. 128 КК України, а саме у виді обмеження волі, та звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього частини обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Цивільний позов, поданий потерпілим, слід задовольнити частково, оскільки останній перебував на стаціонарному лікуванні, у зв`язку із чим поніс витрати на лікування, які документально підтверджені квитанціями, довідкою лікуючого лікаря про призначення та придбання за власний кошт відповідних медикаментів, а також придбав блокуючий стержень для великогомілкової кістки, що стверджується накладною №108 від 10.03.2020 р. Відповідно до направлення на медико-соціально-експертну комісію, виданого в червні 2020 року, ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні "Надвірнянської центральної районної лікарні" Надвірнянської районної ради з 08.03. по 20.03.2020 року, а з 21.03.2020 року продовжував амбулаторне лікування до 03.06.2020 року (а.п. 30-33).
Тому слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 15 027 грн. відшкодування майнової шкоди, що підтверджується вищевказаними платіжними документами, та витрати на правову допомогу, що підтверджені актом виконаних робіт (надання послуг) від 06.07.2020 року та квитанцією (а.п. 36, 37).
Щодо відшкодування моральної шкоди, суд вирішує це питання з урахуванням глибини і тривалості душевних страждань потерпілого. Суд бере до уваги перенесені потерпілими страждання, нервові потрясіння, душевні переживання, а також необхідність прикладення зусиль для відновлення звичайних життєвих зв`язків, порушених протиправною поведінкою обвинуваченого. Тому з урахуванням засад розумності та справедливості розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає як 30 000 гривень, оскільки заявлений потерпілим розмір такого відшкодування (100 0000 грн.) є явно завищеним та не відповідає тяжкості перенесених страждань.

Питання про речовий доказ слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 128, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
На підставі п.2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 15 027 (п`ятнадцять тисяч двадцять сім) гривень відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 30 000 (тридцять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 відмовити у зв`язку із їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 3 000 (три тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

Речовий доказ: лазерний носій інформації із відеозаписом зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити сторонам.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Суддя ОСОБА_1