Справа № 158/394/21
Провадження № 1-кп/0158/108/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження № 0000584 від 07.09.2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ківерці Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

В С Т А Н О В И В

06.09.2020 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_5 , знаходячись поблизу залізничного вокзалу по вул. 17 Вересня в м. Ківерці Волинської області, під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_4 , не маючи на меті заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння та шкоди для здоров`я останнього у виді падіння потерпілого та отримання від цього тілесних ушкоджень, хоча в даній обстановці, повинен був і міг передбачити, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітки зліва ОСОБА_4 , від якого останній не втримався на ногах та втративши рівновагу впав з висоти власного росту спиною на асфальтовану поверхню, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді зламу потиличної кістки зліва з переходом на основу черепа, зламу комірок пірамідки з забоєм базальних відділів лобних ділянок зліва та справа, субарахноїдального крововиливу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 866 від 03.11.2020 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Суду показав, що дійсно у період, зазначений в обвинувальному акті, він, знаходячись поблизу залізничного вокзалу по АДРЕСА_2 , наніс удар ОСОБА_4 , від якого останній впав на асфальтовану поверхню. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив факт спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Вказав, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, на суворій мірі покарання не наполягає.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого із дослідженням характеризуючих матеріалів.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у необережному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

В силу ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відноситься до категорії нетяжких злочинів.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та особу винного, який є особою молодого віку, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Також, при призначенні покарання суд враховує думку потерпілого, який не наполягав суворій мірі покарання обвинуваченому.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, оскільки обвинувачений публічно попросив вибачення у потерпілого, дійсно, відверто зробив висновок щодо скоєного протиправного ним діяння, та активне сприяння розкриттю злочину, що стверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Заслухавши думку прокурора, який висловив позицію щодо можливості призначення обвинуваченому, із врахуванням досліджених судом обставин справи, покарання не пов`язаного із позбавлення волі; потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання; обвинуваченого, який як в судових дебатах так і в останньому слові просив суд не позбавляти його волі, суворо не карати; суд, враховуючи досудову доповідь органу пробації, приймаючи до уваги те, що покарання повинно призначатись згідно принципу індивідуалізації, та має на меті не лише кару, але й виправлення обвинуваченого, вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , а також попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання згідно санкції статі закону за якою він притягується до кримінальної відповідальності, із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75, із застосуванням ст. 76 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним для досягнення легітимної мети призначення покарання, а саме виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд не вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у виді виправних робіт, оскільки останній не працює. Застосування як виду покарання громадських робіт,так і позбавлення волі у даному випадку буде не співмірним щодо мети, визначеній у ст. 50 КК України.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч