ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1329/21 Справа № 185/7727/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бунакова Лозівського району Харківської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_7
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 травня 2021 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, одне з яких передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, що свідчить про ризик можливого переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, суд врахував початкову стадію судового розгляду, що обумовлює можливий вплив на свідків, які ще не допитані перед судом. Приймаючи зазначене рішення, слідчий суддя врахував, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, а також, що обвинувачений до затримання не працював, є повнолітнім та відсутність захворювань, які перешкоджали б утримувати його в установі попереднього ув`язнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Зазначає, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, який з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, становить 9 років 10 місяців. Також зазначає про недоведеність ризиків, зазначених прокурором в клопотанні. Так, ОСОБА_7 не вживав ніяких заходів для спілкування з потерпілим або свідками. Досудове розслідування закінчено, а тому обвинувачений не може знищити будь-які докази. На момент затримання та повідомлення про підозру в скоєнні даних кримінальних правопорушень ОСОБА_7 відповідно ст. 89 КК України вважався особою раніше не судимою, тому висновки суду про продовження вчинення інших правопорушень вважає необґрунтованими. Зазначає, що ОСОБА_7 має реєстрацію та постійне місце проживання і тісні соціальні зв`язки, що спростовує твердження прокурора про наявність ризиків.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження стосовно ОСОБА_7 строку тримання його під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0001295 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції від 22 березня 2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено те, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає в іншій області, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику переховування від суду.

Разом з цим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Таким чином, висновки суду щодо наявності ризиків і запобігання їх настанню, можливо виключно шляхом продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами та зроблені з належним дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги захисника про незаконність та необґрунтованість ухвали суду колегія суддів вважає безпідставними.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Посилання сторони захисту, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, апеляційний суд вважає слушними, проте в даному кримінальному провадженні це не може бути самодостатньою підставою для скасування ухвали суду та застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, з огляду не встановлені ризики та необхідність забезпечення проведення судового розгляду.

Доводи скарги захисника про не підтвердження ризику знищення та фальсифікації речових доказів, документів, апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки суд в оскарженому рішенні не доходив висновку про існування цього ризику.

Посилання захисника, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину 20.05.2016 року, а 22.05.2016 року він був затриманий, тому протягом цього часу обвинувачений не спілкувався з потерпілим або свідками, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки до моменту затримання ОСОБА_7 не знав, що він викритий правоохоронними органами і спілкування з потерпілим або свідками за таких обставин, через короткий проміжок часу після вчинення злочину, означало б викрити себе у вчинені злочину.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки за обставин цієї справи, ОСОБА_7 не мав офіційного джерела доходу, при цьому обвинувачується у вчиненні злочинів з корисливих мотивів.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 331, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4