Справа № 933/864/20 р.
Номер провадження № 1-кп/933/12/21 р.
В И Р О К
І М Е Н Е У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року Олександрівський районний суд Донецької області у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000174 від 27 листопада 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що народилась в с. Золоті Пруди Олександрівського району Донецької області, освіта середня, не працюючої, розлученої , багатодітної матері, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, засудженої вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 2 квітня 2021 року за ч. 2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 1 рік відповідно до ст. 75 КК України, зареєстрованої в с. Громова Балка Олександрівського району Донецької області, фактично мешкаючої в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Приблизно 10 червня 2020 року, в денний час, ОСОБА_4 , знаходячись в с. Золоті Пруди Олександрівського ( нині Краматорського) району Донецької області, вул.Шкільна, зустріла потерпілого ОСОБА_5 , якого вона знала як свого односельця. Під час розмови у ОСОБА_4 виник намір на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілого з його банківської картки АТ «КБ «Приватбанк», бо знала, що останній отримує пенсію та має банківську картку.
Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 знаходився в стані алкогольного сп`яніння , маючи намір ввести його в оману задля заволодіння грошовими коштами потерпілого, попросила надати інформацію щодо номеру його банківської карти АТ «КБ «Приватбанк» , повідомивши, що не маючи своєї банківської карти, вона не може отримати грошові кошти від свого брата, який на заробітках.
Таким чином, обвинувачена повідомила потерпілому неправдиві відомості, тобто, здійснила його обман, під впливом якого ОСОБА_5 погодився надати інформацію щодо даних банківської карти.
Надалі, 18 червня 2020 року, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , використовуючи мобільний телефон потерпілого, який вона взяла, скориставшись нагоди, коли потерпілий був в стані алкогольного сп`яніння , діючи з корисливих мотивів, увійшла до особистого кабінету потерпілого у «Приват 24» та в період часу з 0 годин 11 хвилини до 2 години 58 хвилин здійснила 3 транзакції грошових коштів з рахунку банківської картки АТ «КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 на його пенсійну картку цього ж банку на суму 1200 грн., підготувавши їх , таким чином, до незаконного заволодіння.
Продовжуючи свої дії, обвинувачена, будучи особою, яка 18 червня 2020 року вже вчинила крадіжку грошей, з банківської карти потерпілого ОСОБА_5 за допомогою кабінету «Приват 24» за попередньою змовою групою осіб, діючи повторно, шляхом обману, повідомила потерпілому неправдиві свідчення про нібито надходження на його карту грошових коштів від свого брата .
29 червня 2020 року, близько 21 години 30 хвилин, разом з потерпілим вона приїхала до банкомату «Приватбанк», розташованого в смт. Олександрівка Олександрівського ( нині Краматорського) району Донецької області. Перебуваючи під впливом обману, ОСОБА_5 зняв зі своєї пенсійної картки гроші в сумі 2600 грн., в тому числі, ті, що були напередодні переведені обвинуваченою через «Приват 24» з іншої його картки . Будучи впевненим, що з них 2200 грн. - це гроші, що надійшли ОСОБА_4 від брата, він віддав їй вказану суму.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 незаконно заволоділа грошовими коштами потерпілого в сумі 2200 грн., завдавши йому матеріальної шкоди, яку не відшкодувала до цього часу.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що на початку червня 2020 року вона зустріла потерпілого в АДРЕСА_2 . Обвинувачена добре знала ОСОБА_5 , як знайомого свого дядька. Знаючи про те, що він довіряє ОСОБА_4 , крім того, часто залишає свій мобільний телефон без нагляду та зловживає спиртним, обвинувачена вирішила заволодіти його грошовими коштами з банківських карток «ПриватБанку». Вона знала, що потерпілий часто залишає банківські картки у її дядька на зберігання. Маючи намір ввести потерпілого в оману, обвинувачена вигадала, що її брат, який знаходиться на заробітках, нібито має перерахувати їй гроші близько 2000 грн. Отже, не маючи банківської карти, вона попросила рахунок карти потерпілого, щоб перерахувати грошовий переказ на його картку. ОСОБА_5 повірив обвинуваченій та погодився допомогти.
Дочекавшись сприятливого моменту, коли обвинувачена отримала доступ до мобільного телефону потерпілого,18 червня 2020 року ОСОБА_4 увійшла до «Приват 24» та з платіжної банківської картки потерпілого перевела кошти на пенсійну картку потерпілого. Потім вона повідомила ОСОБА_5 , що гроші надійшли, домовилась з ним проїхати на таксі до банкомату в смт. Олександрівка та 29 червня 2020 року, біля 21 години 30 хвилин, потерпілий зняв гроші з пенсійної картки, забрав свої 400 грн., а 2200 грн. віддав їй, бо був впевнений, що це її грошовий переказ.
Обвинувачена використала гроші на придбання продуктів харчування. Посилалась, що вчинила злочин внаслідок тяжкого матеріального стану, бо має трьох неповнолітніх дітей, яких самотужки утримує та виховує. Обвинувачена ОСОБА_4 висловила намір відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі.

Суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджена повністю поясненнями потерпілого та письмовими доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що дійсно на початку червня 2020 року до нього звернулась ОСОБА_4 , яку він добре знав та довіряв. Вона повідомила, що її брат, який на заробітках в м. Москві має намір здійснити грошовий переказ, та в неї немає картки. Вона попросила номер його банківської картки «Приватбанку», щоб отримати на неї гроші, на що потерпілий погодився та надав дані картки. Наприкінці червня 2020 року, близько 21 години 30 хвилин, він на прохання ОСОБА_4 приїхав разом з нею на таксі до банкомату «Приватбанку» , розташованого в смт. Олександрівка . ОСОБА_5 зняв зі своєї пенсійної картки гроші в сумі 2600 грн. Він вважав, що 2200 грн. - це гроші, що надійшли ОСОБА_4 від брата, тому віддав їй вказану суму.
Виявилось, що за допомогою телефону обвинувачена перерахувала гроші з його платіжної картки на пенсійну картку потерпілого, тому він не зрозумів, що віддав обвинуваченій власні кошти.
Обставини, місце та спосіб вчинення шахрайства щодо грошових коштів з пенсійної картки «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 підтверджені випискою з карткового рахунку банку, за якими переказ здійснювався 18 червня 2020 року за допомогою додатку «Приват 24» на пенсійну картку «Приватбанку» на ім`я ОСОБА_5 такими транзакціями:
- в 00 годин 11 хвилин 600 грн.,
- в 00 годин 21 хвилину 500 грн.,
- о 02 годині 58 хвилин 100 грн.,
а.с.64
Обставини зняття коштів підтверджено випискою по картці - рахунку банку «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 , що відбулось з банкомату, розташованого АДРЕСА_3 , такими транзакціями:
29 червня 2020 року в сумі - 2600 грн.
а.с.65
Таким чином, загальна сума незаконного заволодіння грошей складає 2200 грн.

Відповідно до протоколу доступу до речей та документів від 12 жовтня 2020 року з додатком, під час досудового розслідування були отримані відеозаписи з камери відеоспостереження банкомату АТ«КБ «Приватбанк» за адресою: вул. Самарська,9, смт.Олександрівка Олександрівського( нині Краматорського) району Донецької області на підставі ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду Донецької області від 28 серпня 2020 року. Було переглянуто знімки відеоспостереження під час зняття коштів 29 червня 2020 року(а.с.67-71).
За протоколом огляду комп`ютерного диску від 12 жовтня 2020 року,було вилучено 1 комп`ютерні диск, що оглянуті за попереднім протоколом тимчасового доступу до речей і документів, долучені фототаблиці( а.с. 72-76 ).
За протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 26 листопада 2020 року, ОСОБА_6 впізнав на фото № 4 за рисами обличчя мешканку с. Золоті Пруди - Мороз Людмилу, яку він разом з ОСОБА_5 возив як водій таксі до банкомату «Приватбанк» смт. Олександрівка ( а.с.77-78 ).
Спосіб, час та місце заволодіння ОСОБА_4 грошовими коштами підтверджено протоколом слідчого експерименту від 30 листопада 2020 року ( зі схемою та фототаблицею), за яким ОСОБА_4 у присутності понятих вказала на банкомат АТ КБ «Приватбанк» за адресою: вул. Самарська, 9, смт.Олександрівка Олександрівського ( нині Краматорського ) району Донецької області, та розповіла, що 29 червня 2020 , темний час доби, з картки ОСОБА_5 вона заволоділа грошовими коштами в сумі 2200 грн. ( а.с. 79-82).
Таким чином, дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, бо вона умисно, повторно, із корисливих спонукань заволоділа чужим майном шляхом обману, тобто, вчинила шахрайство.

Суд, призначаючи покарання, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення, що відноситься до категорії нетяжких , особу обвинуваченої , обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обвинувачена ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, скарг на її поведінку не надходило, не працює, виховує трьох неповнолітніх дітей ( а.с.84).
За довідкою Олександрівської селищної ради від 10 липня 2020 року № 194/11-15 ОСОБА_4 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , разом із трьома неповнолітніми дітьми:
синами ОСОБА_7 , 2007 року народження, та ОСОБА_8 , 2008 року народження
донькою ОСОБА_9 , 2010 року народження.
За довідкою Олександрівської лікарні планового лікування від 9 липня 2020 року № 01-11/443, ОСОБА_4 , 1986 року народження, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Як пом`якшуючу покарання ОСОБА_4 обставину суд враховує вчинення нею кримінального правопорушення будучи раніше не засудженою, внаслідок незадовільного матеріального стану, що склалися в сім`ї , бо вона самостійно утримує багатодітну родину.
Суд не може врахувати щире каяття, як пом`якшуючу покарання ОСОБА_4 обставину , з огляду на те, що обвинувачена лише визнала свою вину та розповіла обставини вчинення кримінального правопорушення . З огляду на її поведінку після вчинення крадіжки, її ставлення до потерпілого, в тому числі і під час судового засідання, формально висловлюючи каяття, обвинувачена фактично не визнала та не усвідомила негативних наслідків для потерпілого, не виявила бажання виправити наслідки скоєного, не намагалась відшкодувати завдані злочином збитки хоча б частково, посилаючись на складний матеріальний стан. Обвинувачена навіть не намагалась будь-яким чином компенсувати завдану шкоду.
Така правова позиція щодо застосування пом`якшуючої обставини висловлена у постанові ВС від 18 вересня 2019 року у справі № 166/1065/18.
У цій постанові зазначено, що факт щирого каяття повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах даної справи відсутні такі відомості.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 досудовим слідством не виявлено.
На підставі викладеного, приймаючи до уваги обставини скоєного правопорушення, за яким ОСОБА_4 самостійно детально спланувала та вчинила кримінальне правопорушення, його наслідки, розмір шкоди, що залишилась не відшкодованою, незадовільний матеріальний стан обвинуваченої, яка не працює, отримує соціальні виплати на дітей, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі.
Зважаючи на те, що вчинене кримінальне правопорушення, є нетяжким, відповідно до положень ст.12 КК України, ОСОБА_4 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, будучи матір`ю - одиначкою, за місцем проживання характеризується задовільно, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, в зв`язку з чим вважає за необхідне, на підставі положень ст. 75 КК України, звільнити її від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої від відбування покарання, суд зважує на висновки досудової доповіді, за якою визначена середня ймовірність вчинення обвинуваченою повторного правопорушення , ризик шкоди життю і здоров`ю оцінюється як низький, загальний рівень ризику небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.
Крім того, судом враховано, що потерпілий в судовому засіданні просив не застосовувати до ОСОБА_4 покарання, що пов`язане з ізоляцією від суспільства.
Призначаючи покарання, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 засуджено вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 2 квітня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України її звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 1 рік.
Таким чином, остаточне покарання обвинуваченій необхідно призначити , відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.
Правова позиція щодо застосування в такому разі ч. 4 ст. 70 КК України викладена об`єднаною палатою ККС Верховного Суду у своїх висновках, зроблених у постанові від 23 вересня 2019 року у провадженні № 51-2631 км19 (справа № 199/1496/17).
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 370, 371,374 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 ( один) рік 6 ( шість) місяців.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 2 квітня 2021 року , остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2( два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 ( один) рік.
Відповідно до положень ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1