Справа № 746/219/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/103/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.020.270.250.000.043, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому, у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 01 березня 2020 року.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання, з 01 березня 2020 року, по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 3595 грн. 90 коп. за проведення судових експертиз.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що не мав наміру вбивати ОСОБА_9 та пояснює, що 27 лютого 2020 року, повертаючись з базару, ОСОБА_10 йому повідомив, що завіз ОСОБА_11 горілки. Маючи їду та 0,5 л горілки він вирішив зайти до ОСОБА_12 випити. Спочатку вони сиділи спокійно розмовляли та пили горілку. Потім він почав казати ОСОБА_9 щоб той не ображав сестру та не крав у неї гроші. Також він йому зробив зауваження з приводу майже однакової пенсії, незважаючи на те, що ОСОБА_9 25 років відсидів у тюрмі, а він все життя пропрацював. Між ними виникла сварка, та він назвав ОСОБА_13 крадієм, після чого, останній зненацька ударив його в голову і він упав. Потерпілий почав йому погрожувати вбивством. Після чого вони випили мирову, та коли він хотів йти додому, то Білодід, будучи на нього злим, схопив його за пояс і намагався повалити. Він продовжував іти, а ОСОБА_9 висів у нього на поясі та істерично виказував свою агресію, погрози. У той момент, перебуваючи в шоковому стані, він схопив товсте, важке березове поліно, та наніс ОСОБА_9 декілька ударів (два точно), у тому числі і по голові. Після чого, останній його відпустив і нерухомо опустився на підлогу, як мертвий. Він злякався і вийшов, але коли через деякий час повернувся, то ОСОБА_9 так і залишався лежати нерухомо. Хоча потерпілий погано ходив, але був сильний у руках і агресивний.

На апеляційну скаргу обвинуваченого від прокурора надійшло заперечення, в якому він просить залишити її без задоволення, а вирок місцевого суду без змін.

Як встановив доведеним суд І інстанції, 27 лютого 2020 року, близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись по АДРЕСА_2 , після спільного розпиття алкогольних напоїв з ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння смерті і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою вбивства, умисно наніс ОСОБА_9 дерев`яним поліном, руками та ногами 14 ударів в ділянку голови, а всього не менше 17 ударів по тілу, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді чотирьох саден обох верхніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток черепа, забою головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають в прямому причино наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_9 настала НОМЕР_1 , внаслідок набряку набухання головного мозку в результаті відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток черепу, забою головного мозку на місці події за адресою: АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у місцевому суді визнав свої вину.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її необгрунтованою.

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 115 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Зокрема, обвинувачений вказує, що під час боротьби з потерпілим ОСОБА_9 він, обороняючись, наніс потерпілому декілька ударів (два точно), крім того, і по голові. Зазначене суперечить висновкам судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз, відповідно до яких на тілі потерпілого виявлено сліди не менше 17 травматичних дій, з них 14 нанесено в ділянку голови предметом з обмеженою контактуючою поверхнею або ребром, яким могло бути дерев`яне рубане поліно.

З показань свідків вбачається, що на час вбивства потерпілий ледве міг ходити та майже нічого не бачив. За таких обставин, нанесення 17 ударів, в тому числі 14 по голові дерев`яним поліном, а також сила нанесення ударів, які призвели до перелому кісток черепа та відкритої черепно-мозкової травми, свідчить, що ОСОБА_6 свідомо припускав настання смерті ОСОБА_9 від нанесення такої кількості ударів, в тому числі в область життєво важливого органу. Таким чином, спосіб та знаряддя нанесення тілесних ушкоджень, кількість, характер і локалізація поранень свідчить саме про наявність умислу обвинуваченого на умисне вбивство потерпілого.

Щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю злочину суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання, місцевий суд також в повній мірі врахував те, що: обвинувачений вчинив особливо-тяжкий злочин; особу винуватого; вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п. 244); є особою похилого віку (а.п. 242-243); на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.п. 246); посередньо характеризується за місцем проживання, але свідки та потерпіла характеризують його виключно позитивно; проживає один (а.п. 247); позицію потерпілої щодо якомога найменшого покарання.

Зазначені обставини, позитивні дані про особу обвинуваченого дали суду підстави призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі санкції цієї статті.

За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевий суд вірно призначив покарання, передбачене санкцією інкримінованої статті КК України, воно відповідає характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим, даним, що характеризують його особу і є достатнім та справедливим, тому підстав для скасування чи зміни вироку місцевого суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4