Провадження №1-кп/205/138/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, освіта середня, раніше не засудженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

07 листопада 2020 року, близько 15 години 30 хвилин, під час відпрацювання виклику за адресою: м.Дніпро, пр.Івана Мазепи 58, у зв`язку із порушенням громадського порядку особою, якій намагались надати медичну допомогу, фельдшером КП «ОЦЕМД та МК» ДОР було викликано працівників поліції. В той же день, близько 16 години, співробітники Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області сержант поліції ОСОБА_5 та Рядовий поліції ОСОБА_7 , прибувши на виклик за вказаною адресою, виявили обвинуваченого ОСОБА_6 , який під час опитування, почав висловлювати на їх адресу нецензурну лайку та провокувати бійку, не реагуючи на їх неодноразові законні вимоги щодо припинення порушення громадського порядку, після чого йому було роз`яснено, що у разі продовження ним протиправних дій, до нього будуть застосовані поліцейські заходи примусу відповідно до ст.42 Закону України «Про національну поліцію». Після цього, обвинувачений ОСОБА_6 , в той же день та час, перебуваючи у зазначеному місці, продовжуючи свої протиправні дії та не реагуючи на законні вимоги працівників поліції, розуміючи, що перед ним перебувають працівники правоохоронного органу, які виконують свої службові обов`язки, реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, діючи умисно, став чинити фізичний опір та наносити тілесні ушкодження, у тому числі схопив потерпілого ОСОБА_5 за тулуб зі спини та виконав кидок останнього по поверхню асфальту, після чого вкусив його за праве стегно у верхній третині. Таким чином, в результаті умисних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , працівнику правоохоронного органу потерпілому ОСОБА_5 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: восьми саден в лобній області ліворуч ближче до межі росту волосся, по тильній поверхні правої кістки в проекції 5-ї п`ясної кістки та проксимальної фаланги 5-го пальця, по передній поверхні правого колінного суглобу, по передній та внутрішній поверхням лівого колінного суглобу, синця та удушення саден на його тлі по передній поверхні правого стегні у верхній третині, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

22 грудня 2020 року, між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001986, а також ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. Згідно вказаної угоди, сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинений злочин, а саме: за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вони протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України визнає повністю; цілком розуміє права визначені п.1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 , підтримав позицію обвинуваченого і просив суд затвердити укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти укладення угоди та в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували щодо затвердження судом угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст.469 КПК України, за ініціативою прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Згідно із п.3 ч.1 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України. Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч.2 ст.345 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 грудня 2020 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001986 від 07 листопада 2020 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 22 грудня 2020 року покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази по справі: цифровий носій DVD-RW Videx залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим та прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1