Справа № 308/3815/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
підозрюваної ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції Закарпатської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 грудня 2020 року за № 0001048, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Кучава Мукачівського району, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючої, одруженої, раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції Закарпатської області капітан поліції ОСОБА_4 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 09.12.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001048, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
У клопотанні зазначено, що 9 грудня 2020 року близько 14 годин 35 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «HYNDAY» модель «ELANTRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в населеному пункті с. Верхній Коропець Мукачівського району Закарпатської області по головній дорозі вулиці Гайдара, та заїхавши на її перехрещення з другорядною дорогою по вулиці Шенборна, що прилягає до головної дороги зліва по ходу її напрямку руху, виконуючи маневр повороту ліворуч, не зупиняючись, при цьому рухаючись по більше до лівого краю проїзної частини другорядної дороги вулиці Шенборгна, де діючи всупереч вимог п.п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 (б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, не забезпечила безпеку дорожнього руху, не вибрала безпечну швидкість, у результаті чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, в результаті отримання яких помер.
Вищевказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано слідчим за ч. 2 ст. 286 КК
України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Четвертого березня 2021 року органом досудового розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Слідчий у клопотанні також зазначив, що вагомість зібраних стороною обвинувачення доказів, тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вид та розмір покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, можуть спонукати останню до переховування від органу досудового розслідування та суду, а також стверджує, що виходячи з системного аналізу змісту та характеру альтернативних та більш м`яких ніж домашній арешт запобіжних заходів, жоден із них не здатний унеможливити уникнення ризику, зазначеного у клопотанні.
З огляду на викладене, керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176 179, 181, ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий просив застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Тридцятого березня 2021 року захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 подав письмові заперечення на подане клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. У клопотанні останній зазначив, що ОСОБА_5 будь-яких перешкод у проведенні досудового розслідування не вчиняла, прибувала за викликом слідчого, не вчиняла будь-яких погроз свідкам та потерпілій. Немає жодного підтвердження того, що остання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. До заперечень додав характеристику на підозрювану за місцем проживання, довідку про склад сім`ї, документи, що підтверджують факт укладення шлюбу, народження дітей, нотаріально засвідчену заяву потерпілої ОСОБА_9 про відсутність претензій майнового характеру до підозрюваної.

У судовому засіданні прокурор змінив вимоги за клопотанням, просив обрати підозрюваній ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати місце проживання тільки в нічний час.
Слідчий підтримав позицію прокурора.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання з підстав, наведених у раніше поданих письмових запереченнях. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки саме такий запобіжний захід, на його думку, зможе в достатній мірі забезпечити виконання покладених на підозрювану процесуальних обов`язків та запобігти заявленим органом досудового розслідування ризикам.
Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позицію свого захисника, просила суд у задоволенні клопотання відмовити та застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001048 від 24.12.2020 року підтверджено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце в с. В.Коропець
Мукачівського району Закарпатської області 09.12.2020 року за участю підозрюваної ОСОБА_5 .
З повідомлення про підозру від 03.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли смерть потерпілому.
Сукупність фактичних даних, які містяться в матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати пред`явлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Згідно ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому в клопотанні стороною обвинувачення заявлено, що наразі існує ризик переховування підозрюваної ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду.
Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 (ч. 2 ст. 286 КК України) є тяжким, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а отже підозра у вчиненні даного злочину може спонукати її до уникнення відповідальності, в тому числі шляхом переховування від органу досудового розслідування, прокурора та суду, а відтак, враховуючи вагомість зібраних у процесі досудового розслідування доказів, слідчий суддя констатує, що слідчим доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Про необхідність врахування судами суворості покарання при оцінці переховування від суду чи скоєння іншого злочину свідчить і позиція Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому
зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці такого ризику.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що підозрювана не працююча, одружена, з середньою освітою, маюча на вихованні неповнолітню дитину, є раніше не судимою особою, має позитивні характеристики за місцем проживання, повністю відшкодувала шкоду потерпілій, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, визнає вину у вчиненні злочину, та прийшов до висновку, що сторона обвинувачення не довела, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеному під час розгляду ризику.
Зокрема, на переконання слідчого судді запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти спробам переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Враховуючи встановлені у ході розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану обов`язки, передбачені п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст.176, 178, 179, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання відмовити.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;
- не відлучатися із будинку АДРЕСА_1 , в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до територіального органу Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Повідомити підозрюваній ОСОБА_5 під розписку покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що у разі невиконання покладених на неї даною ухвалою обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на підозрюваного, згідно з ч. 6 ст. 194 КПК України, на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.
Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу та строк дії покладених на підозрювану обов`язків - до 28.05.2021 року включно.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді доручити слідчому, а якщо справа перебуватиме у провадженні суду - прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали 02 квітня 2021 року 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1