ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4705/19 Номер провадження 11-кп/814/400/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченогоОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001288 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.1 ст.121 КК України на 6 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.162 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно засуджений на 6 років позбавлення волі.
Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

06 жовтня 2019 року близько 22 години ОСОБА_8 , перебуваючи разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в житловій кімнаті будинку АДРЕСА_2 , де тимчасово проживали, на ґрунті конфлікту з ОСОБА_9 , який переріс в бійку, дістав з рукава ніж, лезом якого умисно наніс декілька ударів в праву частину спини та лівої руки ОСОБА_9 , внаслідок чого заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення по правій боковій поверхні грудної клітки по задній пахвовій лінії в проекції між 9 і 10 ребрами з ушкодженням правої легені, діафрагми, печінки, що супроводжувалось гемотораксом, внутрішньочеревною кровотечою, а також різані рани: по передній поверхні лівого променево-зап`ястного суглобу та лівого передпліччя в нижній третині; по зовнішній поверхні правого плеча в області ліктьового згину, колото-різаної рани по зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині і колото-різаної рани по передній поверхні лівого стегна в нижній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, в період часу з 23 години 06 жовтня по 05 годину 07 жовтня 2019 року ОСОБА_8 , перебуваючи поряд з домогосподарством по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_13 , без дозволу та відома власника житла, умисно, шляхом виставлення віконного скла, незаконно проник до вказаного будинку з метою ночівлі в ньому, де в подальшому був виявлений працівниками поліції.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.162 КК України.
При цьому зазначає, що саме потерпілий ОСОБА_9 був ініціатором конфлікту з обвинуваченим та першим наніс йому тілесні ушкодження, а саме удар кулаком в обличчя, від якого ОСОБА_8 впав, а потерпілий кинувся на нього та продовжував бити в область голови та тулуба.
Наголошує, що обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілому лише з метою самозахисту.
Ставить під сумнів показання потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , оскільки вони є такими, що надані ними з метою уникнути від відповідальності за нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Вказує про порушення стороною обвинувачення вимог кримінального процесуального закону щодо повноти та неупередженості досудового розслідування кримінального провадження.
Стверджує про наявність скарг та клопотань обвинуваченого щодо бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні, які залишись без реагування.
Вважає, що дії ОСОБА_8 , відповідно до ч.5 ст.36 КК України, є необхідною обороною без перевищення її меж, оскільки ОСОБА_8 зазнав суспільно-небезпечного посягання зі сторони потерпілого, яке створило реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю та життю. Саме тому, не маючи іншої можливості уникнути насильства з боку потерпілого, обвинувачений наніс ножем декілька ударів ОСОБА_9 .
Вказує, що проникнення у житло ОСОБА_13 обумовлене поганим самопочуттям обвинуваченого внаслідок отриманих тілесних ушкоджень та неможливістю внаслідок цього адекватно оцінювати обстановку.
Інші учасники провадження вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що передбачено п.2, п.3 ч.1 ст.409 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.
Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання.
Відповідно до приписів ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:
1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;
2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;
3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;
4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Вирок підлягає скасуванню із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, визнаючи ОСОБА_8 винуватим в умисному нанесенні потерпілому ножем тяжких тілесних ушкоджень в приміщенні будинку та формулюючи обвинувачення, визнане доведеним, суд неналежно з`ясував всі істотні обставини справи і прийшов до висновків, які не відповідають обставинам кримінального провадження.
Так, місцевий суд, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України, достовірно не встановив місце вчинення злочину. Адже потерпілий та безпосередні свідки події вказували про нанесення ОСОБА_8 удару ножем ОСОБА_9 на вулиці, а не в приміщенні будинку, як зазначив суд.
Крім того, спосіб вчинення злочину суд описав таким чином, що унеможливлює зробити однозначний висновок, якими конкретно діями і як саме вчинив ОСОБА_8 інкримінований злочин.
Так, суд вказав про нанесення ОСОБА_8 декілька ударів лезом ножа в праву частину спини та лівої руки ОСОБА_9 .
Водночас, суд встановив наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, спричинених діями обвинуваченого, крім іншого, у вигляді різаної рани по зовнішній поверхні правого плеча в області ліктьового згину, колото-різаної рани по зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині і колото-різаної рани по передній поверхні лівого стегна в нижній третині, проте не з`ясував, у який спосіб були заподіяні ці ушкодження.
Також суд не дав оцінки показанням потерпілого і свідків про те, що під час вчинення злочину обвинувачений лежав на землі, а потерпілий, сидячи зверху, бив його, і в цей час ОСОБА_8 наніс йому удар ножем в спину з правого боку.
Більше того, суд взагалі залишив поза увагою об`єктивні дані, які свідчать про отримання обвинуваченим тілесних ушкоджень внаслідок конфлікту з потерпілим та свідками.
Відповідно до приписів ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи, зокрема, щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
В реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0001288 відсутні дані про проведення судово-медичної експертизи обвинуваченого.
Всупереч вимогам ст.332 КПК України, під час судового розгляду після дослідження доказів, які свідчать про отримання обвинуваченим тілесних ушкоджень під час інкримінованого злочину, суд також не скористався правом своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі.
В даному випадку відсутність висновку судово-медичної експертизи обвинуваченого з урахуванням того, що спосіб вчинення злочину суд описав таким чином, що унеможливлює зробити однозначний висновок, якими конкретно діями і як саме вчинив ОСОБА_8 інкримінований злочин, істотно впливає на доказування умислу з огляду на доводи апеляційної скарги захисника про дії обвинуваченого в стані необхідної оборони.
Враховуючи, що судове рішення не обґрунтоване належним чином і не повністю відповідає фактичним обставинам справи; не враховані всі докази, які мають істотне значення для визначення змісту судового рішення; з огляду на відсутність мотивів визнання достовірними одних доказів і відкидання інших за наявності суперечливих доказів; колегія суддів приходить до висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а виправлення допущених помилок в даному випадку неможливе судом апеляційної інстанції.
В свою чергу наведені порушення під час встановлення обставин спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому унеможливлюють перевірку доводів апеляційної скарги щодо відсутності у обвинуваченого умислу на незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи.
За таких обставин, вирок суду підлягає скасуванню, як такий, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження з призначенням нового судового розгляду.
Під час нового розгляду кримінального провадження місцевому суду необхідно провести процедуру провадження з дотриманням вимог закону та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника.
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи, а крім того йому повідомлено про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень.
З огляду на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, не працює, переховувався від органів досудового розслідування, колегія суддів вважає за необхідне запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою продовжити на строк 30 днів з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Отже, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 412, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 листопада 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 продовжити на строк 30 днів до 15 квітня 2021 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4