Справа № 504/822/17
Провадження № 1-кп/504/638/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , -

за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 10, заяву ОСОБА_4 про відвід захисника- адвоката ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні з розгляду обвинувального акту, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 14.01.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 402, ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2017 року прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 подано до Комінтернівського районного суду Одеської області обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 14.01.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 402, ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав заяву про відвід свого захисника- адвоката ОСОБА_5 , мотивуючи її тим, що адвокат не спілкується з ним державною мовою, підписаний на «Перший канал» РФ, тепло спілкується у коридорі суду з прокурором, а також те, що він підписаний у друзях прокурора ОСОБА_7 у мережі «Фейсбук».

Адвокат посилаючись на те, що перш за все має бути довіра між захисником та клієнтом, тому не заперечував проти задоволення заяви.

Прокурор в судовому засіданні залишив це питання на розсуд суду.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:

Правові підстави для відведення захисника чітко визначені правилом ст. 78 КПК України.

Жодну з передбачених цією нормою процесуального закону підставу ОСОБА_4 на обгрунтування своєї заяви суду не навів.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до позиції Ради суддів, яка підкріплена міжнародною судовою практикою, термін «друг», що використовується для позначення людей, які згодні увійти в контакт через соціальні мережі, не означає дружніх стосунків в традиційному сенсі цього слова.

Існування контактів між різними людьми через ці мережі не достатньо, щоб встановити конкретну упередженість; соціальна мережа є просто специфічним засобом комунікації між людьми, які мають спільні інтереси, і в цьому випадку однаковий рід занять.

Ступінь близькості між «друзями» у соціальній мережі суттєво варіюється.

Позначення людини як «друга» в Facebook не розрізняє близького друга та далекого знайомого.

Оскільки «друг» в соціальній мережі не обов`язково є другом у традиційному значенні цього слова.

Слід звернути також увагу на те, що кожна соціальна мережа має власний довідковий центр.
Facebook не є виключенням.
В цій соціальній мережі існує розділ "Friending" та підрозділ до нього, тобто кому користувач може надіслати запит, щоб його додали до списку друзів.
Далі йде відповідь Facebook - друзям, родичам, колегам, однокласникам.
Окрім того, соціальна мережа Facebook містить таку допоміжну функцію як створення окремих сторінок.
Окрема сторінка призначена для брендів, компаній, організацій та громадських діячів, які мають бажання створити свою присутність на Facebook, а профілі представляють окремих людей.
Отже, якщо створити в соціальній мережі сторінку для певної особи та її вподобають кілька користувачів інтернетресурсу, які мають статус судді, прокурора, адвоката, обвинуваченого, свідка чи потерпілої у кримінальному провадженні, це в жодному разі не буде приводом для сумніву про спілкування вказаних осіб в позаробочий час та поза межами судових засідань.
Отже, позначення певної особи в соціальних мережах як "друга" не можна трактувати як вказівку на ступінь або інтенсивність відносин адвоката з такою особою, тобто про дружбу у звичайному розумінні цього слова.
Отже, в даному конкретному випадку, на переконання суду, передчасно говорити про недотримання принципу неупередженості, оперуючи лише такими формальними ознаками.
Заявником не надано даних, що вказують на упередженість та необ`єктивність адвоката при розгляді кримінального провадження, а також факту дійсних дружніх стосунків з прокурором (спільних фотознімків, переписки тощо).
Теж саме стосується і доводів заяви про відвід адвоката щодо підписки адвоката на сторінку «Першого каналу» РФ.
Суд беззаперечно погоджується з доводом ОСОБА_4 що спілкування адвоката російською мовою з клієнтом суперечить закону, державній політиці, суспільному інтересу народу України, більш того таке спілкування здійснюється мовою держави агресора та окупанта.
Суд приймає до уваги, що правилом ст. 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» адвокати зобов`язані володіти державною мовою та застосовувати її під час виконання службових обов`язків.
Проте, все ж таки, суд наголошує, шо існування факту спілкування адвоката з клієнтом під час виконання адвокатських обов`язків мовою, яка не є державною, не входить до переліку підстав для відведення адвоката.
Твердження ОСОБА_4 про те, що адвокат тепло спілкувався з прокурором у коридорі суду, суд розглядає через призму того, чи можуть такі твердження викликати об`єктивні побоювання у стороннього спостерігача.
Протистояння адвоката та прокурора у процесі не означає, що ці особи не можуть бути знайомі у звичайному житті, і не можуть спілкуватись між собою на різні теми, вітатись, тощо.
Разом із тим, коли це спілкування виходить за межі ділового (робочого, професійного) спілкування, це може викликати обгрунтовані побоювання про порушення правил адвокатської етики.
З представленого заявником обгрунтування, суд не вбачає, що у обвинуваченого існують об`єктивні та обгрунтовані побоювання у тому, що адвокат спілкуванням у коридорі суду з прокурором допустив порушення адвокатської етики.

Відтак ці доводи обвинуваченого також відхиляються судом як необгрунтовані.
Суд не приймає позицію адвоката, якою він не заперечував проти задоволення заяви обвинуваченого про відвід, оскільки підстав для відведення адвоката судом не встановлено, а питання довіри адвоката та клієнта вирішується у інший процесуальний спосіб, зокрема, шляхом відмови клієнта від послуг адвоката.
Тому суд, уважно проаналізувавши доводи заяви, дійшов до висновку, що процесуальних підстав для відведення адвоката ОСОБА_5 не має.
На підставі викладеного та керуючись ст. 78 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід адвоката ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1