Справа № 308/8562/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород кримінальне провадження №0000066 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.122 КК України,-

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2020 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи на узбіччі дороги на перехресті вулиць Доманинська та Стародоманинська, що знаходиться в місті Ужгород Закарпатської області, діючи з прямим умислом, тобто, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході конфліктної ситуації з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс останній один удар долонею правої руки в область обличчя, а саме в ліву частину щелепи, чим заподіяв тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта №348 від 05.08.2020 року, на основі даних судово-медичного обстеження громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно даних виписки з історії хвороби, відповідно з питаннями поставленими на вирішення даної експертизи: на момент судово-медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця на шкірних покривах обличчя зліва в проекції кута нижньої щелепи, із розповсюдженням на ліву поверхню шиї, резинових тяжів на верхній та нижній щелепі. Згідно даних виписки з історії хвороби та рентгенологічного дослідження у неї виявлено: «Травматичний ангулярний перелом нижньої щелепи зліва зі зміщенням фрагментів». Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки сторонньої особи. По давності виникнення, згідно медичної довідки вкладаються в час події, яка мала місце 28.07.2020 року. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком більше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 28.07.2020 року між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт, під час якого наніс їй один удар долонею правої руки в область обличчя. Щиро розкаявся у вчиненому та просив суворо не карати, обіцяв в подальшому такого не вчиняти. Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування шкоди визнав частково, на суму 10 00,00 грн., по п`ять тисяч на відшкодування майнової та моральної шкоди, оскільки дійсно під час конфлікту із ОСОБА_7 вибив їй з рук мобільний телефон, який впав і на який випадково наступив. Крім того, зазначив, що під час досудового розслідування вибачався перед потерпілою та через слідчого передав ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 50 Євро, в якості компенсації, з метою відшкодування шкоди.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, при цьому, до суду подала заяву, у якій просила провести розгляд справи без її участі, за участі її представника. Крім того, зазначила, що повністю підтримує покази, які були надані на стадіїї досудового розслідування, а також підтримує цивільний позов в повному обсязі.

Враховуючи подану заяву, заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без участі потерпілої.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав вимоги цивільного позову ОСОБА_7 в повному обсязі та просив їх задовольнити. Щодо питання призначення покарання обвинуваченому залишив на розсуд суду.

Прокурором, обвинуваченим, захисником у судовому засіданні заявлено клопотання про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Представник потерпілої не заперечив щодо не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України, а саме: спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розгляд здоров`я.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Крім цього, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, вчинений умисно, особу винного, який раніше не судимий, під наглядом у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом з батьками, які є пенсіонерами.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з наведеного, беручи до уваги думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, думку обвинуваченого, захисника, які не заперечили щодо призначення вказаного прокурором виду покарання, представника потерпілого, який вирішення питання про призначення залишив на розсуд суду, з урахуванням принципу справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді обмеження волі бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять обмежень, передбачених ч.3 ст.61 КК України, щодо призначення такого виду покарання.
Крім того, потерпілою ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 на її користь майнову шкоду у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень та моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. У своїй позовній заяві потерпіла вказує, що ОСОБА_3 повністю пошкодив її смартфон Xiaomi Redmi 8, чим причинив майнову шкоду в сумі 5000 грн. Також зазначає, що протиправними діями їй була спричинена моральна шкода, яку обґрунтовує душевними стражданнями, пережитими нею у зв`язку із самим фактом нападу на неї та нанесенні їй тілесних ушкоджень, після яких вона тривалий час лікувалася та не могла влаштуватися на роботу; душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що не могла користуватися всіма благами та перевагами, які дає мобільний телефон.
Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до положень ч.3 ст.62 КПК України цивільний відповідач має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього.
Відповідно до ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1177 ЦК України майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Потерпіла у цивільному позові вказує, що їй завдано матеріальна шкода, яка полягає у пошкодженні її телефону.
Беручи до уваги наведені норми, а також зважаючи на визнання обвинуваченим цивільного позову в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 5000,00 грн., суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.
Щодо вимоги потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. слід зазначити наступне.
Відповідно до положень ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних, душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості, ступеня вини особи, що завдала шкоду. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди і не пов`язана із розміром цього відшкодування.
Верховний суд у постанові від 25 серпня 2020 року по справі № 372/3192/18 підкреслив, що сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я цивільного позивача доводить факт спричинення останній моральної шкоди.
Виходячи із зазначених положень закону та обставин справи, характеру, глибини та тривалості душевних, емоційних, фізичних і моральних страждань, які перенесла потерпіла у зв`язку з отриманим тілесним ушкодженням від незаконних умисних дій ОСОБА_3 , часткове визнання самим обвинуваченим позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що сума у розмірі 5 000 грн., на переконання суду, є співрозмірною та компенсує завдану моральну шкоду. У іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю, так як сума, яку просить відшкодувати потерпіла не аргументована, на переконання суду є завищеною та не відповідає тяжкості та характеру завданої шкоди.
Речові докази у вказаному кримінальному провадженні відсутні.
Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 373-374, 381-382 КПК України, ст. ст.12, 50, 122 КК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) майнову шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
У іншій частині вимог цивільного позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області ОСОБА_1