Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/109/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2021 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відео конференції в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2021, якою стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого в обслуговуючому кооперативі по газифікації міста Гайворон, голова кооперативу, не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 31 (тридцять одну) добу, включно, а саме з 02 березня 2021 року по 01 квітня 2021 року, без використання електронного засобу контролю, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_9 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000582 від 13.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2021, у задоволенні вказаного клопотання відмовлено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України. Обґрунтованість підозри підтверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Слідчим суддею враховано і обставини вчинення інкримінованого діяння та його суспільну небезпечність.

Також, слідчим суддею встановлені ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Водночас доводи, які зазначені в клопотанні щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, долученими до матеріалів клопотання, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Разом з тим, в клопотанні відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, а отже не доведено необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Врахувавши наведене, слідчий суддя з метою запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , та необхідність застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування тобто по 01.04.2021 включно. Також, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, призначаючи можливість внесення застави підозрюваному визначити її розмір не менше 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою та постановлена без належного дослідження наданих суду матеріалів та неправильній їх оцінці.

Прокурор вважає, що належна поведінка підозрюваного на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, захисника і підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити рішення слідчого судді без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Також, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому слідчий суддя, дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали у відповідності до вимог ст. 177, 178 КПК України, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_8 під вартою, на час розгляду вказаного клопотання, не було, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину, як зазначив суд, не можуть слугувати виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується.

Так, у відповідності до вище наведених норм закону, колегія суддів враховує в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється, конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, а також те, що не зважаючи на тривалий час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, відомості про намагання підозрюваним ухилятися від органів досудового розслідування та суду відсутні, на підставі чого вважає, що застосований відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в змозі запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Такий запобіжний захід відповідає особі підозрюваного і є співмірним з існуючими ризиками.

Ні слідчий в поданому клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій, не змогли довести існування виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт.

Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, на яку посилається сторона обвинувачення, відповідно до вище наведених норм закону не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Апеляційні доводи про те, що ОСОБА_8 може переховуватися, так як уже здійснював виїзд за кордон без повідомлення про мету залишення території країни, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки відсутні данні про неявку підозрюваного на виклик до органів досудового розслідування саме в цей час, а заборони щодо виїзду за межі України на підозрюваного ОСОБА_8 не було покладено у відповідності до положень чинного кримінального процесуального закону.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, та погоджується, що вказаний запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому ухвалу слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2021 стосовно ОСОБА_8 слід залишити без змін.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2021, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4