СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/2052/21
пр. № 1-кп/759/731/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000886 від 01.10.2020 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Біла Церква Київської області, громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «А400», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

інші учасники: потерпілий ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
14.09.2020 ОСОБА_3 , перебуваючи на своєму робочому місці, здійснював пасажирські перевезення на маршрутному таксі № 720, маршрут якого проходить від м.Боярка Київської області до пл.Перемоги у м.Києві. Цього ж дня, близько 23.00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи на встановленому маршруті, зателефонував до свого колеги ОСОБА_7 , який також працює водієм маршрутного таксі № 720, з приводу обговорення робочих моментів. В ході телефонної розмови, ОСОБА_7 повідомив, що його маршрутне таксі рухається відповідно до встановленого графіка та будь-яких запізнень з його боку не має. Після чого, ОСОБА_3 під`їхавши до зупинки громадського транспорту «станція метро Житомирська», попереду свого маршрутного таксі, помітив маршрутне таксі, на якому здійснює пасажирські перевезення ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зрозумів, що останній вводить його в оману, тобто рухається із запізненням графіку, тим самим забирає його пасажирів собі. Поведінка ОСОБА_7 обурила ОСОБА_3 , тому останній рухаючись на своєму маршрутному таксі, наздогнав біля зупинки громадського транспорту «Верховинна», яка-розташована неподалік будинку № 87 по вулиці Верховинній в місті Києві, маршрутне таксі, під керуванням якого знаходився ОСОБА_7 , перегородив останньому проїжджу частину дороги та вийшов з транспортного засобу. В свою чергу ОСОБА_7 , не розуміючи ситуацію яка склалась, для з`ясування всіх обставин, вийшов зі свого маршрутного таксі та підійшов до ОСОБА_3 , однак останній, нічого не пояснюючи, відчуваючи до ОСОБА_7 раптово виниклу неприязнь, усвідомлюючи суспільно- небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, перебуваючи від останнього на відстані витягнутої руки, кулаком своєї правої руки наніс один удар в область нижньої щелепи ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому, тілесні ушкодження у вигляді закритої травми обличчя, перелому нижньої щелепи в ділянці лівого кута та на лінії 38 зуба, зі зміщенням уламків, які за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України за наведених вище обставин визнав частково, при цьому суду показав, що працював разом із ОСОБА_7 водіями маршрутного таксі на одному маршруті. Інтервал руху між їх автобусами 15 хв. 14.09.2020 він зателефонував ОСОБА_7 та запитав чи той рухається згідно графіку, той відповів, що так. Доїхавши до зупинки станції метро «Житомирська» помітив, що автобус потерпілого рухається із запізненням, тобто ОСОБА_7 його обманув і через це в його автобус сідає менше пасажирів. Обурившись та наздогнавши потерпілого на зупинці «Верховинна», перегородив йому дорогу та вийшов з автобуса. ОСОБА_7 теж вийшов, після чого він наніс йому один удар в обличчя правою рукою. Потім повернувся у машину та поїхав. Умислу наносити тілесні ушкодження не було, але умисел нанести удар був. Пояснити чому наніс удар не може. Цивільний позов визнає в частині витрат на лікування, з приводу моральної шкоди покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні безпосередньо допитані потерпілий та свідок.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 14.09.2020р. працював водієм маршрутного таксі №720. Близько 23.00год. відправився з кінцевої зупинки з пл.Перемоги. ОСОБА_3 , який також працює водієм на цьому ж маршруті, повинен був відправлятися через 15хв. після нього. На зупинці громадського транспорту біля метро «Житомирська» затримався на 3хв., але загалом від графіка не відставав. У цей час йому зателефонував ОСОБА_3 та запитав, де він перебуває. Він повідомив обвинуваченому, що знаходиться біля обойного ринку і продовжив рух далі. Біля зупинки «вул.Верховинна», його наздогнав обвинувачений, який почав його підрізати та перегородив дорогу. Коли вони вийшли зі своїх автобусів, то ОСОБА_3 , нічого не пояснюючи вдарив його в обличчя, внаслідок чого зламав щелепу. Після цього обвинувачений сів в автобус та поїхав. Він довіз пасажирів до кінцевої зупинки у м.Боярка, після чого викликав швидку та написав заяву про злочин у поліцію. Раніше з обвинуваченим конфліктних ситуацій не було. На лікарняному був приблизно один місяць. З заявою про вчинення злочину звернувся відразу, але до Боярського відділення поліції, а потім повторно до Святошинського УП ГУ НП в м.Києві, оскільки перша заява зникла. Цивільний позов підтримує у повному обсязі. Висновок експерта не оспорює.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що є дружиною ОСОБА_7 14.09.2020р. ввечері була разом з ним на роботі. О 23.00год. вони від`їхали з кінцевої зупинки. Під час поїздки чоловікові дзвонив ОСОБА_3 питав, щось про час руху, а також чоловік сказав, що він знаходиться біля станції метро «Житомирська». Після цієї розмови ОСОБА_3 наздогнав їх біля зупинки на вул.Верховинній та перегородив дорогу. Її чоловік вимушений був різко загальмувати. Вони обидва вийшли зі своїх автобусів. Після цього вона побачила як ОСОБА_3 наніс удар ОСОБА_7 , і почула як він вдарився тілом об автобус. ОСОБА_3 сів у транспортний засіб і поїхав. Її чоловік довіз людей до м.Боярки, після чого вони поїхали у відділок поліції, а потім його було госпіталізовано. Через травму чоловік тривалий час перебував на лікарняному та втратив роботу.

Також судом безпосередньо досліджено наступні письмові докази:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.10.2020р., відповідно до якої ОСОБА_7 вказав, що ОСОБА_9 наніс йому тілесні ушкодження (а.с.93-95);

- копія виписки із медичної картки стаціонарного пацієнта №106353/102962/770 згідно якої ОСОБА_7 діагностовано травматичний злам нижньої щелепи в ділянці лівого кута зі зміщенням уламків, дата госпіталізації 14.09.2020р. (а.с.47-49);

- протокол проведення слідчого експерименту від 20.11.2020р., у якому зафіксована слідча дія за участі ОСОБА_7 , який показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень (а.с.50-53, а.с.54 д диск з відеозаписом);

- висновок експерта №042/1-51-2021, відповідно до якого дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що у ОСОБА_7 , мала місце: закрита травма обличчя у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці лівого кута та на лінії 38 зуба, зі зміщенням уламків. Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно однократною травмуючою дією тупого предмета. Морфологічні властивості виявленого перелому - дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаної кістки так і відновлення її функції буде спостерігатися у строк понад 21 добу. Вказана закрита травма обличчя за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п. п. 2.2.1/в. та 4.6. «Правил» (а.с.66-70);

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.01.2021р., яким зафіксовано механізм нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_7 , а саме удару в область обличчя (а.с.71-74, а.с. 75 диск з відеозаписом);

Сторона захисту в судовому засіданні не оспорюючи самого факту нанесення обвинуваченим потерпілому удару і заподіяння йому середньої тяжкості тілесного ушкодження вказала на відсутність умислу на заподіяння саме такого ушкодження.

Проаналізувавши встановлені судом обставини кримінального провадження, суд вважає, що Дії ОСОБА_10 свідчать про наявність у нього умислу на нанесення тілесних ушкоджень, отже вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідка та сукупністю зібраних у справі доказів, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного вище, сукупність зібраних у справі доказів, суд кладе в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_10 винуватим у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , а кваліфікація його дій за ч.1 ст.122 КК України вірна, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено до категорії нетяжкого злочину, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно працює та за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття у вчиненому, обставини, які обтяжують покарання - відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді виправних робіт, оскільки вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 , суд приходить до наступних висновків.

Так, потерпілий просить стягнути з обвинуваченого матеріальну та моральну шкоду, завдану йому кримінальним правопорушенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ним було витрачено 18 979, 44грн. на лікування на придбання ліків, а внаслідок безпідставного побиття на очах у пасажирів, обвинувачений принизив його честь і гідність, а також порушив нормальні життєві зв`язки, звичний спосіб життя, що змусило також докладати зусилля для відновлення нормальних життєвих відносин, у зв`язку з чим просить стягнути 100 000грн. у відшкодування моральної шкоди.

Судом встановлено та підтверджується документально ( том 1 а.с.32-37) понесені потерпілими витрати на лікування у розмірі 18 978, 44 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 , задовольнивши позовні вимоги в цій частині у повному обсязі. Щодо відшкодування моральної шкоди, то в судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок подій 14.09.2020р. та дій обвинуваченого, потерпілому заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та душевних стражданнях, тривалістю вимушених змін у житті, у зв`язку з тілесними ушкодженнями, а тому приходить до висновку, що потерпілому заподіяно моральну шкоду. Визначаючи безпосередньо її розмір, суд з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також враховуючи майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 10 000грн. у відшкодування моральної шкоди, задовольнивши позов частково.

Також з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягнення і судові витрати за проведення судово-медичної експертизи у розмірі 1892,90 грн. (а.с.70).

Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді виправних робіт на строк 6 (шість) місяців з їх відбуванням за місцем роботи та відрахуванням в доход держави 10 (десяти) відсотків із суми його заробітку.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 18 978 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 44 коп. у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 10 000 ( десять тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1892 (однієї тисячі вісімсот дев`яносто дві) грн. 90коп. на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1