Дата документу 09.02.2021 Справа № 314/3945/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/329/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/3945/20Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

засудженого ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON та з ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)», в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2020 року задоволено подання Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» про приведення вироків щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII.

Ухвалено вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженим за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.

Остаточне покарання, призначене ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2017 року, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, ухвалено залишити без змін.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло подання Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» про приведення вироків засудженого ОСОБА_7 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції зазначив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, який набрав законної сили 01.07.2020 року, внесені зміни до санкції ч. 1 ст. 309 КК України, зокрема, санкція у виді позбавлення волі за вказане діяння не існує, у зв`язку із чим, враховуючи вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому ОСОБА_7 міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, підлягає зниженню до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.

В апеляційній скарзі засуджений вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що 24.07.2017 року вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначено покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 року за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна.

Вважає, що судом першої інстанції було невірно приведено вирок у відповідність. Враховуючи те, що санкція у виді позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не існує, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, який набрав законної сили 01.07.2020 року, 6 місяців за вироком суду йому призначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 року за скоєння саме кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України, тому вважає, що приведення вироку відбулося з порушенням кримінального закону.

Таким чином, вважає, що судом першої інстанції при задоволенні подання залишено суворіше покарання, ніж повинно бути застосовано, і жодним чином не поліпшує його становище, всупереч вимогам до закону про кримінальну відповідальність.

Вважає, що строк 6 років позбавлення волі, після приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, є достатнім остаточним покаранням відповідно до вироку відносно нього.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою привести вирок відносно нього у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII і змінити остаточне покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2017 року, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого та його захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Звертаючись до місцевого суду із поданням, начальник Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» просив привести вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 року та вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2017 року щодо засудженого ОСОБА_7 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності з 01 липня 2020 року.

Згідно Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII внесені зміни, зокрема до статті 309 КК України.

Змінена редакція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає кримінальні покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

За приписами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Колегією суддів встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням певних обов`язків (а.п.2-3).

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2017 року ОСОБА_7 знову засуджений за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначено покарання, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 року до знов призначеного покарання, у виді 6 місяців позбавлення волі, та остаточно визначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна (а.п.4-6).

Отже, на переконання колегії суддів, оскільки ОСОБА_7 за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 року засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, з випробуванням, яке за своїм видом виключено із санкції ч. 1 ст. 309 КК України згідно Закону України № 2617-VIII, то до засудженого ОСОБА_7 підлягають застосуванню положення ст. 5 та ч. 3 ст. 74 КК України щодо приведення вироку суду у відповідність до закону про кримінальну відповідальність.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність приведення вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2016 року відносно ОСОБА_7 у відповідність до Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 року та ухвалив вважати ОСОБА_7 засудженим за даним вироком за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки, залишивши, при цьому, остаточне покарання, призначене ОСОБА_7 за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2017 року, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна, без змін, з урахуванням вимог ст. 72 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачає, оскільки доводи, викладені в цій скарзі, правильності висновків суду не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування чи зміну ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2020 року, якою задоволено подання Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» про приведення вироків щодо ОСОБА_7 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4