Номер провадження: 11-кп/813/1713/21
Номер справи місцевого суду: 520/8079/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2021 року, у кримінальному провадженні №0003353 від 26.12.2017 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2021 року був продовжний строк тримання під вартою ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, до 05.09.2021 року.
Рішення суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених мотивоване тим, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинувачених був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинувачених, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки обвинувачених. Завершити судовий розгляд кримінального провадження неможливо до закінчення дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою з поважних причин.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, посилаючись на те, що:

- прокурором не доведена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, усі наведені прокурором доводи є абстрактними та не підтвердженими жодним чином;
- з клопотанням про продовження запобіжного заходу обвинуваченого ознайомлено не було;
- суд не може посилатись лише на тяжкість покарання при обранні запобіжного заходу;
- обвинувачення, що пред`явлено ОСОБА_8 , є сфальсифікованим;
- в обвинуваченого відсутні судимості, наявний договір аренди квартири у м. Одеса, строком дії до 10.02.2022 року
- також обвинувачений зазначає що з 27.06.2018 року справа перебуває на етапі судового розгляду, при цьому обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів підтверджено не було;
- квазіавтоматичне продовження строку тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, а також, заявивши про наявність доповнень до апеляційної скарги ,фактично продублювавши її зміст, просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 ОСОБА_7 підтримала вимоги, поданої ОСОБА_8 апеляційної скарги, та просила скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляд домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду повідомив, що оскаржувану ухвалу судом було винесено у порядку ч.3 ст. 331 КПК України, ризики зазначені під час обрання запобіжного заходу не зменшились і не змінилися, підкреслив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 9 епізодів, відносно нього перебуває кримінальне провадження у Броварському районному суду Київської області за аналогічними фактами, ОСОБА_8 є громадянином іншої держави та не має міцних соціальних зв`язків на території м. Одеси. Окрім того, підкреслив те, що допитані у даному кримінальному проваджені свідки, підтвердили вчинення ОСОБА_8 інкримінованих злочинів .
Обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що при обранні йому запобіжного заходу 26.04.2018 року йому було визначено заставу у розмірі 540 000 грн.

Мотиви апеляційного суду.
Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, з зазначених матеріалів вбачається, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за №0003353 від 26.12.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.
Доводи обвинуваченого про сфальсифікованість обвинувачення інкримінованого ОСОБА_8 апеляційний суд відхиляє, з огляду на наступні обставини.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Обвинувачення, відповідно до приписів Розділу IV КПК України «Судове провадження у першій інстанції» є предметом судового розгляду, його обґрунтованість або безпідставність встановлюється шляхом дослідження доказів обвинувачення й захисту в судовому засіданні та при ухваленні обвинувального або виправдувального вироку відносно особи, тому на теперішній час твердження захисника про безпідставність обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину є передчасним, оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває.
Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіряється.
Оскаржуваною ухвалою суду від 07.07.2021 року був продовжний строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 05.09.2021 року, так як прокурором доведені обставини, зазначені в клопотанні, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, вони виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а також в клопотанні викладені обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Зокрема, в ухвалі суд першої інстанції встановив, що обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, а саме, що не зменшилися заявлені прокурором під час обрання запобіжного заходу обвинувачено ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме не зменшився ризик ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від суду та від виконання процесуальних обов`язків з огляду на вагомість та тяжкість висунутого обвинувачення, відсутності у обвинуваченого постійного місця проживання у м. Одесі, так як він є громадянином Російської Федерації, ризик вчинення повторного злочину не зменшився з огляду на те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності та не має міцних соціальних зв`язків.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що доцільно подовжити термін тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на даній стадії процесу, так як застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним на теперішній час ризикам є недостатнім.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, які були заявлені у клопотанні прокурора та були встановлені в попередніх судових рішеннях, якими вирішувалося питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції дотримався при розгляді клопотання прокурора приписів ст. 331 КПК України та розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.
Так, враховуючи, що ОСОБА_8 є громадянином Російської Федерації, у нього відсутнє постійне місце проживання у м. Одесі, а також те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, наявним є ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від суду.
Наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності. Під час апеляційного розгляду прокурор повідомив, що в суді першої інстанції Київської області також перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , якому інкримінуються аналогічні кримінальні правопорушення.
За таких обставин, на думку апеляційного суду, безпідставними є і твердження апелянта про абстрактність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
На думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.
При розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд врахував дані про особу обвинуваченого, зокрема про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, так як він не має постійного місця проживання у м. Одесі, не одружений, не має сім`ї та утриманців, до затримання ніде не працював, раніше судимий.
Щодо посилань ОСОБА_11 на порушення вимог Конвенції про захист прав та основоположних свобод квазіавтоматичним продовженням судом строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали та журналу судового засідання, судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Також апеляційний суд приймає до уваги, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, не можуть бути прийняті апеляційним судом з огляду на наступне.
На думку апеляційного суду, наявність місця проживання не є настільки міцними та впливовими на поведінку обвинуваченого щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Втім, під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_8 апеляційним судом встановлено, що під час ухвалення оскаржуваної ухвали суддею не було дотримано приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи, що при продовженні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд не визначив у якості альтернативного запобіжного заходу розмір застави та залишив поза увагою той факт, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення не відноситься до категорії правопорушень, визначених положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, апеляційний суд вважає необхідним визначитиальтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Отже, з урахуванням того в якому злочині обвинувачується ОСОБА_8 , його особу, вік, стан здоров`я, соціально-економічне становище, апеляційний суд вважає за необхідним визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 000 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2021 року у кримінальному провадженні №0003353 від 26.12.2017 року скасувати у частині продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Постановити у цій частині нову ухвалу, якою продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дій запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 05.09.2021 року.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_8 розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 000 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що ОСОБА_8 , або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на відповідний депозитний рахунок Одеського апеляційного суду для зарахування заставних сум, за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 03.08.2021 року, заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

У разі внесення застави на відповідний рахунок Одеського апеляційного суду, звільнити ОСОБА_8 з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2,3,8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожним викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5) утриматись від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_8 наслідки невиконання указаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4