Справа № 166/396/20 Провадження №11-кп/802/155/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.369-2 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велимче Ратнівського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта вища, одруженого, раніше не судимого, працюючого директором ТзОВ «Волиньліспром», МПП «Профіт»,
засуджено за ч.1 ст.369-2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 18020 (вісімнадцять тисяч двадцять) грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 6017 (шість тисяч сімнадцять) грн. 90 коп.
Речові докази: 10000 (десять тисяч) грн. конфісковано в дохід держави, а мобільний телефон марки «Айфон» ІМЕІ НОМЕР_1 , - повернуто власнику ОСОБА_7 .
Накладений арешт: на грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) грн.; належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Айфон» ІМЕІ НОМЕР_1 , склад автопарку, площею 204 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; належний ОСОБА_9 автомобіль марки "Chevrolet Captiva", номерний знак НОМЕР_2 та квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; належний ОСОБА_10 автомобіль марки «Toуota Sequoia», номерний знак НОМЕР_3 , - скасовано.
Сплачені кошти обраного запобіжного заходу у виді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в розмірі 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн. за квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 24.02.2020 року, повернуто платнику адвокату ОСОБА_8 .
За даним вироком ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він вчинив зловживання впливом, який запропонував та надав неправомірну вигоду особі за вплив неї на третю особу, уповноважену на виконання функцій держави, на прийняття рішення, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 12 та 17 лютого 2020 року будучи в службовому кабінеті начальника Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , що в смт.Ратне на вул.Каштановій, 1 Ратнівського району Волинської області, під час розмови, запропонував їй неправомірну вигоду за її вплив на працівників Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області на припинення проведення ними перевірки щодо достовірності відображення виконаних робіт по проведенню реконструкції та добудови внутрішніх вбиралень в НВК «ЗОШ 1-3 ступенів» в с.Броди на вул.Озерній, 4 Ратнівського району Волинської області приватним підприємством «Константа М».
Після чого, ОСОБА_7 19 лютого 2020 року біля 15 год. у приміщенні кафе «Вікторія», що в смт.Ратне на вул.Центральній, 13 Ратнівського району Волинської області, надав начальнику Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_11 неправомірну вигоду в розмірі 10000 грн. за її вплив на працівників Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області на припинення ними проведення перевірки щодо достовірності відображення виконаних робіт по проведенню реконструкції та добудови внутрішніх вбиралень в НВК «ЗОШ 1-3 ступенів» в с.Броди на вул.Озерній, 4 Ратнівського району Волинської області приватним підприємством «Константа М», в кримінальному провадженні №0000005, відкритому 05 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні оскаржив його в апеляційному порядку через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність кримінального покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує про те, що оскаржуваний вирок не містить належних мотивів прийнятого рішення щодо відсутності в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.3 ст.369 КК України. Суд однобічно оцінив докази сторони обвинувачення, виклавши у вироку їх не вірно, та не надав оцінки зустрічі між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , яка відбулась 19.02.2020 року, і в ході якої безпосередньо надавалась неправомірна вигода із зазначенням суми та мети. Обвинувачений пропонував надати неправомірну вигоду за вчинення прокурором ОСОБА_11 дій в його інтересах, з використанням наданого їй ( ОСОБА_13 ) службового становища у кримінальному провадженні №0000005 від 05.02.2020 року. Дані обставини зафіксовані в ході проведенні НСРД, а також підтверджено показаннями свідка ОСОБА_11 .

Крім того, вказує про те, що суд першої інстанції приймаючи рішення про перекваліфікацію дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.369 КК України на ч.1 ст.369-2 КК України неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність. За положеннями ч.1 ст.369-2 КК України злочином визнається пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди особі, яка пропонує чи обіцяє (погоджується) та таку вигоду або за надання такої вигоди третій особі вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. В той же час, показаннями свідка ОСОБА_11 та протоколами НСРД в повному обсязі підтверджується факт надання неправомірної вигоди ОСОБА_11 для того щоб саме вона припинила перевірки та прийняла позитивне рішення у кримінальному провадженні №0000005 від 05.02.2020 року, в якому вона являється старшим слідчим групи прокурорів, та наділена процесуальними правами для прийняття таких рішень. Будь-яких даних про те, що ОСОБА_11 пропонувала чи обіцяла (погоджувалась) вплинути на слідчого чи працівників Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області не зафіксовано, і з даного приводу в ході зустрічей між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 розмови не було.

Зазначає також, що висновки суду про те, що начальник Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , як процесуальний керівник у кримінальному провадженні №0000005 не була наділена повноваженнями приймати процесуальні рішення щодо припинення проведення перевірки Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області, а лише була уповноважена надавати вказівки слідчому, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, які в силу ч.4 ст.40 КПК України є обов`язковими для виконання, не відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства та є істотним порушенням. Так, зокрема, судом не враховано того, що перевірку Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області призначено листом на вимогу прокурора ОСОБА_11 , як процесуального керівника у кримінальному провадженні. Крім того, відповідно до ч.4 ст.40 КПК України, слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Судом також в порушення вимог ч.12 ст.290 КПК України, було безпідставно використано в якості доказу показання свідка ОСОБА_14 , які в порядку ст.290 КПК України, стороною захисту не відкривались прокурору та письмового підтвердження про це, суду не надано захистом. Таким чином, в порушення норм КПК України, суд першої інстанції поставив сторони кримінального провадження у нерівні умови щодо подання до суду доказів та доведення перед ним їх переконливості.

Посилаючись на вищенаведені обставини, прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього належного обвинуваченому майна. Просить також стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати та вирішити питання щодо долі речових доказів у відповідності до ст.100 КПК України. Крім того, прокурор просить дослідити протоколи про результати НСРД від 21.02.2020 року, протокол огляду місця події від 19.02.2020 року та допитати свідка ОСОБА_11 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора в якій її заперечує повністю, оскільки доводи, які викладені у ній вважає безпідставними, а оскаржуваний вирок, - цілком обґрунтованим та законним. Зазначає про те, що висунуте ОСОБА_7 обвинувачення за ч.3 ст.369 КК України не знайшло свого підтвердження як під час досудового розслідування так і під час судового слідства. При цьому, до показів свідка ОСОБА_11 слід ставитися критично, оскільки вона перебуває на посаді начальника Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури, а тому на його думку є прямо заінтересованою особою з результатах кримінального провадження. Зазначає і про те, що ОСОБА_11 , як процесуальний керівник та старший групи прокурорів у кримінальному провадженні, не була наділена повноваженнями приймати процесуальні рішення щодо припинення проведення перевірки працівниками Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області, а лише надавати вказівки слідчому, який здійснював досудове розслідування. Отже, прокурор ОСОБА_11 мала реальний вплив на прийняття рішення слідчим, який здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні. Посилаючись на викладене, захисник просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги і заперечень на неї, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі, обвинуваченого та його захисника які вважали скаргу безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення .

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369-2 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну, повну й об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, що повністю спростовує доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі про неправильну перекваліфікацію дій обвинуваченого.
Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369-2 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання обвинуваченого, свідків та письмові докази, що є в матеріалах кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину в інкримінованого йому досудовим слідством кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України не визнав, і водночас суду першої інстанції дав показання про те, що він пропонував та надав начальнику Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_11 неправомірну вигоду в сумі 10000 грн., за її вплив на припинення проведення працівниками Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області перевірки щодо достовірності відображення виконаних робіт по проведенню реконструкції та добудови внутрішніх вбиралень в НВК «ЗОШ 1-3 ступенів» у с.Броди на вул.Озерній, 4 Ратнівського району Волинської області ПП «Константа М».
З урахуванням того, що доказове значення має не сам факт визнання або заперечення обвинуваченим своєї вини, а та конкретна інформація про обставини, що мають значення для справи, вказані показання є належними та допустимими доказами.
Обґрунтовано також покладено в основу вироку і показання свідка ОСОБА_11 , яка є начальником Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури, та яка місцевому суду дала покази про те, що вона була старшою групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000005 від 05.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, по факту привласнення бюджетних коштів під час проведення реконструкції та добудови внутрішніх вбиралень в НВК «ЗОШ 1-3 ступенів», що знаходиться у с.Броди на вул.Озерній, 4 Ратнівського району Волинської області.

12 та 17 лютого 2020 року ОСОБА_7 приходив до неї на прийом в службовий кабінет Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури, що в смт.Ратне на вул.Каштановій, 1 Ратнівського району Волинської області. Під час розмови ОСОБА_7 пропонував їй неправомірну вигоду за її вплив на припинення проведення працівниками Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області перевірки щодо достовірності відображення виконаних робіт по проведенню реконструкції та добудови внутрішніх вбиралень в НВК «ЗОШ 1-3 ступенів» в с.Броди Ратнівського району Волинської області у кримінальному провадженні.
19 лютого 2020 року ОСОБА_7 близько 15 год. у приміщенні кафе «Вікторія», що розташоване за адресою: вул.Центральна, 13, смт.Ратне, Ратнівський район, Волинська область, надав їй неправомірну вигоду в розмірі 10000 грн. за її вплив на припинення проведення працівниками Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області перевірки щодо достовірності відображення виконаних робіт по проведенню реконструкції та добудови внутрішніх вбиралень в НВК «ЗОШ 1-3 ступенів» у с.Броди на вул.Озерній, 4 Ратнівського району Волинської області, в кримінальному провадженні №0000005, відкритому 05.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, та закриття кримінального провадження.
Правильно покладено в основу вироку також показання свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що він є засновником та директором ПП «Константа М». У нього із обвинуваченим ОСОБА_7 існують партнерські відносини, оскільки його підприємство - ПП "Константа М" співпрацює з підприємствами, очолюваними першим.
У 2019 році ПП «Константа М» у проведеному конкурсі перемогло у тендері на виконання робіт по проведенню реконструкції та добудови внутрішніх вбиралень в НВК «ЗОШ 1-3 ступенів» в с.Броди на вул.Озерній, 4 Ратнівського району Волинської області. Оскільки той час ПП «Константа М» виконувався великий обсяг будівельних робіт за виграними тендерами, то виникла проблема із строками завершення робіт, та у нестачі своїх працівників для виконання робіт аби своєчасно у строк їх виконати. У зв`язку з цим, він ( ОСОБА_15 ) звернувся до ОСОБА_7 про допомогу йому із працівниками, які б виконали роботи по проведенню реконструкції та добудови вказаних приміщень школи. Обвинувачений у цьому допоміг та підібрав відповідних працівників, з якими ПП "Константа М" уклало цивільно-правові договори на виконання будівельних робіт.
Цей свідок також дав покази про те, він не уповноважував ОСОБА_7 та не просив його аби останній від його імені чи імені ПП «Константа М» вирішував будь-які організаційні питання по проведенню реконструкції та добудови внутрішніх вбиралень у вказаних приміщеннях. Після завершення будівельних робіт по проведенню реконструкції та добудови внутрішніх вбиралень в НВК «ЗОШ 1-3 ступенів» було зроблено коригуючий акт виконаних робіт. Будь-якого привласнення чи розтрати бюджетних коштів не було.
Крім того, судом першої інстанції правильно в основу вироку були покладені і письмові докази, які на думку колегії суддів є належними та допустимими в розумінні ст.ст.85, 86 КПК України, а саме:
- протокол огляду місця події від 19.02.2020 року з якого вбачається, що жіночій сумці ОСОБА_11 , яка є начальником Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури, були виявлені та вилучені 10 000 грн.
- результати НСРД, а саме - аудіо-,відеоконтролю особи ОСОБА_7 , яким зафіксовано зміст розмов обвинуваченого з начальником Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , та яким фактично підтверджено показання обвинуваченого ОСОБА_7 , які ним були надані суду;
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до якого, 05.02.2020 року до ЄРДР внесені відомості під №0000005 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, за фактом привласнення бюджетних коштів під час проведення реконструкції та добудови внутрішніх вбиралень в НВК «ЗОШ 1-3 ступенів» у с.Броди на вул.Озерній, 4 Ратнівського району Волинської області. Старшим групи прокурорів у даному провадженні було призначено начальника Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_11
- постанову начальника Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_11 від 05.02.2020 року, якою визначено підслідність кримінального провадження №0000005 за слідчим відділом Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області.
Колегія суддів погоджується з наданим судом першої інстанції аналізом вказаної сукупності доказів, які у взаємозв`язку, поза всяким розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення при викладених в оскарженому вироку обставинах з відповідною правовою кваліфікацією дій за ч.1 ст.369-2 КК України "Зловживання впливом". При цьому, судом переконливо обґрунтовано висновки щодо саме такої кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 .
Зокрема, суд першої інстанції правильно перекваліфікував його дії з ч.3 ст.369 КК України на ч.1 ст.369-2 КК України, виходячи із того, що ОСОБА_11 , як старший прокурор групи прокурорів, та процесуальний керівник у кримінальному провадженні №0000005, в силу своїх повноважень, наданих їй ст.36 КПК України та Порядком організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні, затвердженим наказом ГПУ №51 від 28.03.2019 року, зареєстрованого в МЮУ 04.04.2019 року за №363/33334, не була наділена повноваженнями приймати будь-які процесуальні рішення щодо припинення проведення перевірки працівниками Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області, а лише надавати вказівки (доручати) слідчому, який здійснював досудове розслідування цього кримінального провадження щодо проведення різного роду процесуальних дій, передбачених положеннями КПК України, які в силу вимог ч.4 ст.40 цього ж Кодексу, є обов`язковими до виконання слідчим.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини провадження, перевіреним доказам дав належну правову оцінку і правильно перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.3 ст.369 КК України на ч.1 ст.369-2 КК України, як зловживання впливом, тобто який запропонував та надав неправомірну вигоду начальнику Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_11 за її вплив на третю особу (слідчого, працівників Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області), уповноважену на виконання функцій держави, на прийняття рішення по припиненню перевірки щодо достовірності відображення виконаних робіт по проведенню реконструкції та добудови внутрішніх вбиралень в НВК «ЗОШ 1-3 ступенів» у с.Броди на вул.Озерній, 4 Ратнівського району Волинської області.
Виходячи із зазначеного, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, апеляційний суд вважає, що висновки та мотиви суду першої інстанції, які стосуються законності оскаржуваного рішення щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , є законними та належним чином мотивованими. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.
При цьому, доводи прокурора щодо безпідставності визнання судом першої інстанції допустимим доказом показання свідка ОСОБА_14 з посиланням на те, що вони не відкривались стороною захисту стороні обвинувачення, на увагу суду не заслуговують з огляду на наступне.
За положеннями ч.6 ст.290 КПК України сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ є лише будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них. А з огляду на вимоги ст.23 КПУ України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, і може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. До того ж КПК України не зобов`язує сторону захисту фіксувати будь-яким чином показання свідків захисту під час досудового розслідування.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції в ході допиту цього свідка із дотриманням вимог ст.352 КПК України надав можливість сторонам кримінального провадження, в тому числі прокурору, у повній мірі без будь-яких обмежень реалізувати своє право на допит свідка і ставити йому запитання. А тому, твердження прокурора про те, що суд першої інстанції поставив сторони кримінального провадження у нерівні умови щодо подання до суду доказів та доведення перед ним їх переконливості, є необґрунтованими.

Усі інші доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду провадження, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскаржуваного вироку, оскільки фактично були предметом дослідження судом першої інстанції і їм була надана відповідно правильна юридична оцінка.
Водночас, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, встановивши вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369-2 КК України, та виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання за ч.1 ст.369-2 КК України у виді штрафу в межах ближче до мінімального, а саме у розмірі 18020 (вісімнадцять тисяч двадцять) грн., оскільки саме таке покарання є справедливим та законним, визначеним у відповідності до загальних засад призначення покарання згідно із ст.65 КК України, зокрема, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідає меті кримінального покарання, що визначена ст.50 КК України, - є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_7 кримінального покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необґрунтованими.

Погоджується колегія суддів і з висновками місцевого суду щодо вирішення питання про стягнення процесуальних витрат (за проведення експертиз) та про вирішення долі речових доказів, оскільки вони повністю відповідають положенням ст.ст.100 та 124 КПК України.

Будь-яких порушень кримінального або кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом встановлено не було.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення.
Таким чином, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 19.10.2020 року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Враховуючи вищенаведене та Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 19 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді