Снігурівський районний суд Миколаївської області
УХВАЛА
іменем України

03 березня 2021 року м.Снігурівка

справа №485/244/21

провадження № 1-кс/485/54/21

Слідчий суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Снігурівка Миколаївської області, українцю, громадянину України, не працюючого, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 07 квітня 2009 року за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі,

встановив:

03 березня 2021 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у межах строку досудового розслідування, до 02.05.2021 включно.

Обґрунтування клопотання

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.03.2021 року близько 16:15 години, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Опель Вектра» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухались від вул. Жовтневої в напрямку площі Богдана Хмельницького у м. Снігурівка Миколаївської області. Під час руху у вказаному напрямку, на ділянці дороги неподалік Снігурівської ЗОШ № 3, останні допустили контактування з автомобілем ВАЗ21099 з державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку від площі Богдана Хмельницького до вул.Жовтневої, спричинивши тим самим механічні пошкодження автомобілю останнього. В подальшому, не зупиняючись ОСОБА_9 та ОСОБА_4 на вищевказаному автомобілі залишили місце дорожньо-транспортної пригоди та, виїхавши на площу Богдана Хмельницького, продовжили рух по вул. Центральній, зупинились біля ТЦ «Сім`я», що розташований по вул. Центральній, 150, у м. Снігурівка Миколаївської області. В свою чергу ОСОБА_10 , з метою фіксації факту зіткнення автомобілів та встановлення особи водія автомобілю «Опель Вектра» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , розвернув власний автомобіль та продовжив рух по площі Богдана Хмельницького в напрямку вул.Центральної вслід за автомобілем «Опель Вектра», зупинившись біля ТЦ «Сім`я» позаду вищевказаного транспортного засобу. Після чого ОСОБА_10 , вийшовши з власного автомобіля, звернувся до ОСОБА_4 , який в той час перебував за кермом на водійському сидінні, та повідомив останньому про пошкодження належного йому автомобіля ВАЗ-21099. На вказані зауваження ОСОБА_10 ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , який перебував в автомобілі «Опель Вектра» на передньому пасажирському сидінні, відреагували агресивно та почали ображати ОСОБА_10 нецензурною лайкою, при цьому погрожували фізичною розправою. Далі ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , що він викликає на місце події працівників поліції для складання матеріалів та фіксації факту дорожньо-транспортної пригоди, та повернувся до свого автомобіля. В цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вийшли з автомобіля «Опель Вектра» та підійшли до автомобіля ВАЗ 21099, в салоні якого вже сидів ОСОБА_10 , продовжили ображати останнього словами брутальної лайки, погрожуючи при цьому останньому фізичною розправою. В цей час ОСОБА_10 , з метою заспокоєння ОСОБА_4 та ОСОБА_9 повідомив останнім, що він є працівником поліції та намагався пред`явити останнім службове посвідчення. На вказані слова та дії ОСОБА_10 ОСОБА_4 та ОСОБА_11 відреагували агресивно, після чого ОСОБА_4 намагався витягнути потерпілого ОСОБА_10 із салону автомобіля, а ОСОБА_9 , утримуючи в руках відкорковану скляну пляшку пива, яку взяв з собою, вирішив використати її для спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та пошкодження його майна, тобто спеціально пристосував вказаний предмет. Діючи умисно, нехтуючи правилами моралі та пристойної поведінки у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_12 , використовуючи скляну пляшку пива, намагався спричинити потерпілому тілесні ушкодження шляхом неодноразового нанесення ударів в область голови ОСОБА_10 . В подальшому, продовжуючи свої злочинні протиправні дії, ОСОБА_11 , діючи умисно та протиправно, грубого порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи скляну пляшку пива, яку тримав у руках, почав наносити нею численні удари по лобовому склу автомобіля ВАЗ 21099. З метою припинення безпричинної агресивної поведінки ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , та захисту себе особисто та свого майна, ОСОБА_10 дістав із салону свого автомобіля спеціальний засіб ПР (палка резинова), вийшов з належного йому автомобіля, утримуючи в руках вищевказаний спеціальний засіб, став наносити удари по тілу ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , діючи узгоджено, застосовуючи свою явну перевагу, силоміць відібрали у ОСОБА_10 спеціальний засіб ПР. Після цього, діючи спільно та умисно, ОСОБА_9 , використовуючи вищевказаний спеціальний засіб ПР, вирішив використати його для спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , а тому почав наносити численні удари по шиї та тулубу потерпілого. В цей час ОСОБА_4 наносив численні удари ногами потерпілому, який вже впав та перебував у лежачому положенні на проїжджій частині дороги вулиці Центральної. Всього ОСОБА_9 та ОСОБА_4 спільними хуліганськими діями нанесли потерпілому ОСОБА_10 не менше 17 ударів та спричинили йому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, лівій вушній раковині, задній поверхні шиї, спині, лівій нозі, на кистях рук, забій м`яких тканин лівої скроневої ділянки голови, садно на грудях.

Таким чином, хуліганські дії ОСОБА_9 та ОСОБА_4 продовжувались тривалий час і вперто не припинялись, при цьому своїми діями та поведінкою вони демонстрували своє зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, незважаючи на наявність оточуючих поряд громадян у людному місці, що супроводжувалось пошкодженням особистого майна та спричиненням ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, та були припинені лише після реагування на події сторонніх осіб.

02 березня 2021 року ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до семи років, враховуючи наявність доказів, які підтверджують вчинення ним злочину, а також те, що підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не має джерел доходів, зловживає спиртними напоями, є батьком малолітньої дитини, але з сім`єю тривалий час не проживає, від дружини ОСОБА_4 до поліції надходила заява про застосування насильства до неї та спричинення тілесних ушкоджень. ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного вбивства, відбував покарання в місцях позбавлення волі. 24.01.2017 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 2 роки 11 місяців 12 днів. Судимість ОСОБА_4 не погашена, він схильний до вчинення інших правопорушень, у тому числі поєднаних із спричиненням тілесних ушкоджень.

Вважає, що ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 ..

Доводи сторін у судовому засіданні

Прокурор у судовому засіданні просив клопотання задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що докази долучені до клопотання є недопустими, такими, що добуті з порушенням КПК України. Вважав, що в діях його підзахисного відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України. Звернув увагу суду на те, ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки, зокрема має дідуся похилого віку, з яким проживає разом та має на утриманні малолітню дочку, має постійне місце проживання. У судових дебатах просив суд обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у нічний час з 20.00 години до 7.00 години на строк до 29.04.2021 року.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на стійкі соціальні зв`язки. Просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, для того щоб піклуватися про дідуся, надати допомогу потерпілому.

Мотивація суду

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши документи, додані до клопотання, відеозаписи із міських камер відеоспостереження та нагрудної камери, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Щодо наявності обґрунтованої підозри

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Так, достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів клопотання вбачається, що 01 березня 2021 року о 20.10 годині ОСОБА_4 затримано в порядку ч.4 ст.208 КПК України /а.с.34/.

02 березня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України /а.с.38-39/.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 /а.с.17-18/;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ;

- відтвореними у судовому засіданні відеозаписами із міських камер відеоспостереження та нагрудної камери;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 02.03.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , під час якого останній впізнав на фотознімку ОСОБА_4 , який спричиняв потерпілому тілесні ушкодження /а.с.70-71/;

- висновком судово-медичної експертизи № 23 від 02.03.2021 року /а.с.93/;

- протоколом огляду місця події від 01.03.2021 року;

- протоколами огляду речових доказів;

та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, дослідивши надані до суду матеріали у своїй сукупності, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

З приводу наданих стороною захисту заперечень стосовно відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, у діях ОСОБА_4 , а також допустимості доказів, слідчий суддя зазначає наступне. На цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, слідчий суддя повинен лише перевірити, чи існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення, впевнитись що підозра є добросовісною. Оцінку доказам на предмет їх допустимості на цій стадії розгляду справи слідчий суддя також не надає.

Щодо наявності ризиків

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання заступник начальника СВ посилається на існування таких ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі.

При оцінці ризиків, слідчим суддею дослідженні дані про особу підозрюваного.

Так, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується задовільно /а.с.133/.

ОСОБА_4 має діда ОСОБА_17 ,1936 року народження. Разом з тим, під час розгляду клопотання підозрюваним не доведено, що він постійно проживає разом з ним.

ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підозрюваний офіційно ніде не працює.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 червня 2005 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України з передачею на поруки учбовому колективу /а.с.114/.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 07 квітня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 18 червня 2009 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі /а.с.140-143/.

01.02.2017 року ОСОБА_4 звільнено умовно-достроково /а.с.136/.

ОСОБА_18 зверталась до правоохоронних органів з заявою про притягнення свого колишнього співмешканця ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за спричинення їй тілесних ушкоджень. За наслідками розгляду заяви постановою слідчого СВ Снігурівського ПВ ГУНП в Миколаївській області кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України /а.с.128-131/.

Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення.

Вказані обставини свідчать про наявність ризиків, визначених п.1 та п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Щодо ризику впливу на свідків, то слідчий суддя вважає, що він є обґрунтованим з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини.

Отже, для запобігання вищезазначеним ризикам слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки в даному випадку інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За станом здоров`я ОСОБА_4 може утримуватися в ІТТ та СІЗО /а.с.48/.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

На підставі ч.4 ст.183 КПК слідчий суддя вирішив при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави щодо ОСОБА_4 , оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст.132, 177, 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 29 квітня 2021 року.

Час тримання під вартою відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 01 березня 2021 року 20.10 години.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено о 11 годині 30 хвилин 05 березня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1