Провадження № 1-м/761/77/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

особи, відносно якої розглядається клопотання - ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про перевірку наявності підстав для подальшого утримання під вартою громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.33, п «з» ч.2 ст.105 (організація скоєння вбивства, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, з корисних мотивів, на замовлення) КК Російської Федерації,
В С Т А Н О В И В:
22 липня 2021 року заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про перевірку наявності підстав для подальшого утримання під вартою громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.33, п «з» ч.2 ст.105 (організація скоєння вбивства, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, з корисних мотивів, на замовлення) КК Російської Федерації.

Клопотання мотивовано тим, що співробітниками Шевченківського УП ГУНП у м. Києві 01.10.2020 о 23 год. 30 хв. на території Шевченківського району м.Києва затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 .

Згідно обліків бази даних Інтерпол ОСОБА_5 перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, п «з» ч. 2 ст. 105 (організація скоєння вбивства, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, з корисних мотивів, на замовлення) КК Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.10.2020 щодо ОСОБА_5 застосовано тимчасовий арешт, на строк 40 діб, а саме до 23 год. 30 хв. 10.11.2020.

До Київської міської прокуратури з Офісу Генерального прокурора 27.10.2020 надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності, та надано доручення на проведення екстрадиційної перевірки.

Відповідно до наданих іноземною стороною документів, постановою слідчого від 21.05.2019 ОСОБА_5 притягнуто в якості обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, п «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації.

Крім того, постановою Ленінського районного суду м. Красноярськ від 24.05.2019 щодо останнього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Постановою слідчого від 20.11.2015 ОСОБА_5 оголошено у розшук на території Російської Федерації, та в подальшому, а саме 21.05.2019, оголошено у міжнародний розшук.

Інкримінований компетентними органами Російської Федерації ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 3 ст. 33, п «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації, є екстрадиційним, оскільки відповідає злочину, передбаченому ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, за який передбачено покарання на строк від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Згідно наданих документів строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не закінчився.

Крім того, ОСОБА_5 вживає спроби для зміни своїх анкетних даних для неможливості його ідентифікації та ухилення від проведення екстрадиційної перевірки.

Зокрема, при затриманні останній повідомив, що він являється громадянином Російської Федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому, ОСОБА_5 вказував, що він є громадянином Республіки Молдова ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, при перевірці вказана інформація не знайшла свого підтвердження.

Враховуючи, що при затриманні ОСОБА_5 не вилучено будь-яких документів, які б його ідентифікували, проведено експертне дослідження по фотографіях затриманого та наданих Російською Федерацією документів із зображенням останнього.

Відповідно до висновку КНДЕКЦ МВС України від 02.10.2020 затриманий співробітниками Шевченківського УП ГУНП у м. Києві 01.10.2020 є громадянином Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час екстрадиційної перевірки встановлено, що за наявною інформацією Державної міграційної служби України останній із заявою про отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту до органів міграційної служби не звертався, паспортом громадянина України не документований.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.11.2020 щодо ОСОБА_5 застосовано екстрадиційний арешт, який продовжений ухвалами суду від 24.12.2020, 16.02.2021, 13.04.2021 та 04.06.2021 на строк до 02.08.2021 включно.

За результатами перевірки Офісом Генерального прокурора 11.02.2021 прийнято рішення про видачу ОСОБА_5 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності. На даний час стороною захисту вищевказане рішення оскаржено до суду.

Відповідно до інформації Шевченківського районного суду міста Києва, до суду 18.03.2021 надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову Офісу Генерального прокурора від 11.02.2021 про видачу останнього до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою слідчого судді від 22.03.2021 у справі № 761/10342/21 скаргу адвоката ОСОБА_4 повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з пропуском строку на оскарження.

Вказане рішення захисником оскаржено до Київського апеляційного суду. На даний час триває судовий розгляд.

Як зазначає прокурор, оскільки ОСОБА_5 перебуває у міжнародному розшуку, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та може у подальшому переховуватись від органу досудового розслідування, наявні підстави для подальшого утримання ОСОБА_5 під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Захисник ОСОБА_4 у заперечувала проти задоволення клопотання прокурора зазначивши, що наявна постанова про застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_5 , в рішеннях РФ наявні суттєві порушення. Крім того зазначала, що вона має можливість забезпечити ОСОБА_5 житлом та зауважила, що ОСОБА_5 перебуває в камері СІЗО, оскільки ліжко поломане де вимушений і з іншими особами спати по черзі, його тривалий час не виводять на прогулянку. У зв`язку з чим подала скаргу в порядку ст. 206 КПК України, щодо перевірки неналежних умов утримання ОСОБА_5 в ДУ « Київський слідчий ізолятор».

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення вказаної скарги.

Особа, відносно якої розглядається клопотання, ОСОБА_5 підтримав позицію захисника та заперечував проти подальшого тримання його під вартою.

Вислухавши думку прокурора, захисника та громадянина РФ ОСОБА_5 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали екстрадиційної перевірки, перевіривши наявність підстав для застосування до особи такого запобіжного заходу як тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з клопотання прокурора та доданих до нього матеріалів, співробітниками Шевченківського УП ГУНП у м. Києві 01.10.2020 о 23 год. 30 хв. на території Шевченківського району міста Києва затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно обліків бази даних Інтерпол ОСОБА_5 перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, п «з» ч. 2 ст. 105 (організація скоєння вбивства, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, з корисних мотивів, на замовлення) КК Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.10.2020 щодо ОСОБА_5 застосовано тимчасовий арешт, на строк 40 діб, а саме: до 23 год. 30 хв. 10.11.2020.

До Київської міської прокуратури з Офісу Генерального прокурора 27.10.2020 надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності, та надано доручення на проведення екстрадиційної перевірки.

Відповідно до наданих іноземною стороною документів, постановою слідчого від 21.05.2019 ОСОБА_5 притягнуто в якості обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, п «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації.

Крім того, постановою Ленінського районного суду м. Красноярськ від 24.05.2019 щодо останнього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Постановою слідчого від 20.11.2015 ОСОБА_5 оголошено у розшук на території Російської Федерації, та в подальшому, а саме 21.05.2019 оголошено у міжнародний розшук.

Іноземною стороною надано документи про належність останнього до громадянства Російської Федерації.

Інкримінований компетентними органами Російської Федерації ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 3 ст. 33, п «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації, є екстрадиційним, оскільки відповідає злочину, передбаченому ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, за який передбачено покарання на строк від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Згідно наданих документів строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не закінчився.

Крім того, ОСОБА_5 вживає спроби для зміни своїх анкетних даних для неможливості його ідентифікації та ухилення від проведення екстрадиційної перевірки.

Відповідно до висновку КНДЕКЦ МВС України від 02.10.2020 затриманий співробітниками Шевченківського УП ГУНП у м. Києві 01.10.2020 є громадянином Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час екстрадиційної перевірки встановлено, що за наявною інформацією Державної міграційної служби України останній із заявою про отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту до органів міграційної служби не звертався, паспортом громадянина України не документований.

ОСОБА_5 на території України до кримінальної відповідальності не притягується, раніше не судимий.

Відповідно до інформації Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України та Міністерства оборони України останній в проведенні антитерористичної операції чи забезпечення її проведення на території Донецької та Луганської областей не приймав.

Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення відносно ОСОБА_5 у зв`язку з правопорушенням, за яке вимагається його видача та не ухвалювали рішення не порушувати чи припиняти переслідування у зв`язку з цим самим правопорушенням.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 33, п «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації не належить до військових злочинів і не носить політичного характеру.

Запити інших держав про видачу ОСОБА_5 до Київської міської прокуратури не надходили.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.11.2020 щодо ОСОБА_5 застосовано екстрадиційний арешт, який продовжений ухвалами суду від 24.12.2020, 16.02.2021, 13.04.2021та 04.06.2021 на строк до 02.08.2021 включно.

За результатами перевірки Офісом Генерального прокурора 11.02.2021 прийнято рішення про видачу ОСОБА_5 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності. На даний час стороною захисту вищевказане рішення оскаржено до суду. Розгляд справи триває.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції по захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

З огляду на положення ст.584 КПК України слідчий суддя, перевіривши запит про видачу та наявні матеріали екстрадіційної перевірки, в разі відповідності поданого клопотання вищевикладеним вимогам, постановляє рішення про екстрадиційний арешт. При цьому, відповідно до ч.ч.10, 11 ст.584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. В межах цього строку слідчий суддя суду, за місцем територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

У зв`язку зі спливом двомісячного строку, встановленого ст. 584 КПК України, з урахуванням обставин, які досліджені судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту), слідчий суддя приходить до висновку, що і на даний момент є достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_5 під вартою, оскільки продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам переховуватись з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації.

У своєму рішенні «Солдатенко проти України», п. 109 ЄСПЛ зазначено, що взяття особи під варту на підставі п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції не вимагає наявності підстав вважати, що тримання під вартою особи, стосовно якої вчиняються дії з метою її екстрадиції, потребується наприклад, для того, щоб запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі. У цьому зв`язку пункт 1(f) статті 5 Конвенції передбачає захист на рівні, відмінному від рівня захисту за пунктом 1(c) статті 5: все, що потребується згідно з підпунктом (f), - це здійснювана «процедура депортації або екстрадиції».

Враховуючи викладене, слідчий суддя вбачає наявність достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора та вважає, що застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може бути недостатнім для запобігання можливим спробам останнього переховуватися з метою уникнення передачі компетентним органам Російської Федерації (екстрадиції). При цьому, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі засудження за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, п «з» ч. 2 ст. 105 (організація скоєння вбивства, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, з корисних мотивів, на замовлення) КК Російської Федерації, виходячи з положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики, відомості про ухилення його від правосуддя у запитуючій стороні (зокрема перебування в міжнародному розшуку), а також його вік, відсутність міцних соціальних та сімейних зв`язків, постійного місця проживання на території України, відсутність даних про працевлаштування на території України.

У той же час, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що стороною захисту у судовому засіданні не було надано доказів, які б свідчили про неможливість ОСОБА_5 за станом здоров`я утримуватися під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор». Не було надано до суду й матеріалів, з яких би вбачалося, що ОСОБА_5 потребує надання спеціалізованої медичної допомоги, отримати яку в умовах слідчого ізолятору не вбачається за можливе.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги той факт, що ОСОБА_5 є обвинуваченим у скоєні злочину на території Російської Федерації, який за кримінальним законодавством України віднесено до категорії особливо тяжких. Тобто, слідчий суддя визнає наявність ризиків, запобігти яким можливо лише застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, з урахуванням положень ч.8 ст.584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки затриманого, слід визнати наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , під вартою. Підстав для застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою під час судового засідання не встановлено, а стороною захисту не надано переконливих доказів на підтвердження своїх доводів.

Щодо заяви захисника ОСОБА_4 про неналежні умови утримання ОСОБА_5 в ДУ «Київський слідчий ізолятор», слідчий суддя вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, у ст.28 Конституції України зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Аналогічна позиція дублюється і у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Луценко проти України» (заява № 29334/11), ЄСПЛ надав належну правову оцінку умовам утримання заявника в установі Київського слідчого ізолятору. Зокрема, Суд констатував у цій справі, що мало місце порушення статті 3 Конвенції, у зв`язку з тим, що заявник знаходився у неналежним умовах утримання в Київському СІЗО № 13, а саме: обмеження заявника у вільному просторі, неналежні санітарні умови, обмежений доступ денного світла, погане харчування та інші.

В своїй скарзі адвокат ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_5 утримується в камері непридатній для життя, зокрема там відсутні санітарно-гігієнічні умови, задуха у камері через високу температуру повітря, суттєва недостача ліжок та відсутність природного освітлення. Крім того адвокат зазначає, що ОСОБА_5 тривалий час обмежений у праві на прогулянку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про прокуратуру» на прокуратуру з поміж іншого покладена функція здійснення нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

При цьому прокурор, виконуючи покладені на нього обов`язки, має право відповідно до п. 4 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про прокуратуру» вимагати від посадових чи службових осіб надання пояснень щодо допущених порушень, а також вимагати усунення порушень та причин і умов, що їм сприяли, притягнення винних до передбаченої законом відповідальності.

Отже, саме на органи прокуратури покладений обов`язок шляхом застосування притаманних їм функцій, забезпечити дієвий та ефективний нагляд за дотриманням прав осіб, що перебувають в умовах несвободи.

Враховуючи наведене, слідчий суддя виходячи із загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини вважає необхідним вжити заходи для захисту прав ОСОБА_5 шляхом зобов`яння прокурора, який проводить екстрадиційну перевірку провести дослідження фактів, викладених у скарзі адвоката ОСОБА_4 та здійснити перевірку повідомлених ОСОБА_5 фактів неналежного утримання його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та у випадку їх підтвердження вжити відповідних заходів.

Керуючись статтями 2, 7, 181, 194, 206, 309, 372, 376, 532, 584, 585, КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання - задовольнити.

Визнати наявність підстав для подальшого тримання під вартою громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення його видачі (екстрадиційного арешту) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 вересня 2021 року включно.

Строк екстрадиційного арешту не може перевищувати дванадцять місяців з моменту затримання.

Зобов`язати прокурора, який проводить екстрадиційну перевірку провести дослідження фактів, викладених у скарзі адвоката ОСОБА_4 та здійснити перевірку повідомлених ОСОБА_5 фактів неналежного утримання його в ДУ «Київський слідчий ізолятор» та у випадку їх підтвердження вжити відповідних заходів.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду особою щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1