ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/85/21Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
ЄУНС: 711/5761/20 Категорія: ст. 81 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання за участі: прокурора засудженого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

28.08.2020 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що характеризуючі дані на ОСОБА_7 , його поведінка і спосіб життя свідчать про певні позитивні зміни у свідомості засудженого, однак, з урахуванням відмови 24.06.2020 засіданням адміністративної комісії установи у застосуванні до останнього пільги передбаченої ст. 81 КК України, вони не мають стабільного характеру і не дають правових підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.08.2020 через упередженість покладених в її основу висновків. Ставить під сумнів зміст даної на нього характеристики адміністрацією установи ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» та зазначає, що він працевлаштований, до роботи відноситься сумлінно і чесно, після накладених стягнень робив належні висновки на що вказують подальші заохочення правами начальника установи. Просить врахувати, що за час перебування в установі відбування покарання засвоїв професію слюсар і зварювальник та отримав відповідні дипломи. Крім того він є батьком двох неповнолітніх дітей, які на даний час є малозабезпеченими, отримують допомогу від держави і потребують його особистої участі у вихованні та забезпеченні.

Звертає увагу на те, що адміністративною комісією установи йому було відмовлено у застосуванні пільги передбаченої ст. 81 КК України на підставі його заяви відповідного змісту.

В прохальній частині апеляційної скарги засуджений ОСОБА_7 також просить апеляційний розгляд проводити за його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, думки засудженого ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги у повному обсязі з наведених в ній підстав, прокурора про законність, обґрунтованість ухвали суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог засудженого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 до задоволення не належить.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 81 КК України передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Таке звільнення може бути застосоване у тому разі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів виправлення.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.
Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення є дискреційною нормою закону України про кримінальну відповідальність, тобто не є обов`язковим, а є виключно правом суду. При цьому висновку про можливість застосування положень ст. 81 КК України, повинно передувати вивчення та аналіз даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особу засудженого в цілому. Для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення умовно-достроково наведених вимог закону дотримано.
Як встановлено з матеріалів провадження, вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 15.09.2017 ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 14.09.2015 у виді 1 року 8 місяців позбавлення волі та остаточно ОСОБА_7 призначено до відбування покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі.
07.12.2018 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 838-VІІІ від 26.11.2015, зараховано ОСОБА_7 у строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 15.09.2017 по 22.01.2018.
Початком строку відбування покарання ОСОБА_7 є 15.09.2017, а кінцевим строком визначено 08.01.2022.
За вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке є тяжким.
За наведених обставин, станом на 28.08.2020 - час розгляду судом клопотання про умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_7 відбув дві третини строку покарання призначеного вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 15.09.2017 і передбаченого п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України.
Відповідно до довідки про стягнення та заохочення на засудженого ОСОБА_7 , за час утримання під вартою, останній 6 разів, зокрема: 16.10.2018, 26.12.2018, 29.03.2019, 20.05.2019, 26.06.2019 та 30.09.2019 заохочувався правами начальника ЧВК-62 за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Разом з цим, до засудженого ОСОБА_7 18.10.2017, 06.02.2018, 20.06.2018, 29.11.2019 застосовані стягнення у виді попередження, догани, сурової догани та поміщення в ДІЗО на 14 діб за: порушення розпорядку дня; вживання наркотичних речовин.
Згідно характеристики начальника відділення ВС ВПР ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» ОСОБА_8 , погодженої заступником начальника із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_9 та затвердженої в.о. начальника установи ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , утримуючись в СІЗО м. Черкаси, характеризувався негативно, допускав порушення режиму утримання за що отримав 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, до праці не залучався, заохочень не мав. З 26.08.2017 утримувався в ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)», де характеризувався посередньо, допускав порушення вимог режиму відбування покарання за що отримав 2 стягнення, одне з яких злісне. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, робить для себе належні висновки не завжди. Був працевлаштований робітником банно-прального комбінату. За сумлінну поведінку, ставлення до праці, виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки отримав 6 заохочень правами начальника установи. Дбайливо ставився до майна установи, порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускав. З лютого 2020 року працював під контролем робітником овочесховища, заохочень не мав. Виконував роботи із самообслуговування з достатнім рівнем навичок, залучався до виконання робіт із благоустрою установи. Згідно вироку суду провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, позов відсутній.
31.01.2019, 11.09.2019 та 24.06.2020 адміністративною комісією установи розглядались питання можливості застосування щодо ОСОБА_7 пільг передбачених ст.101 КВК України, ст.ст. 82, 81 КК України, однак рішенням комісії відмовлено як такому, що не став на шлях виправлення.
Відповідно до характеристики директора ЧНЦ № 62 ОСОБА_11 від 19.06.2020, ОСОБА_7 з 01.09.2018 навчався в ЧНЦ № 62 за професією «Слюсар механоскладальних робіт», до навчання проявляв інтерес, сумлінно виконував практичні роботи згідно навчальних планів і програм, був дисциплінованим та ініціативним.
Наявні в матеріалах кримінального провадження характеристики на засудженого ОСОБА_7 сумнівів в достовірності занесених в них даних не викликають.
Вирішуючи апеляційні вимоги ОСОБА_7 щодо доцільності застосування до нього положень ст. 81 КК України, колегія суддів бере до уваги те, що прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення в кожному конкретному випадку залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Перевіривши дані про поведінку та ставлення ОСОБА_7 до праці за весь період відбування покарання, колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про його особу в сукупності і приходить до висновку, що саме по собі дотримання умов і порядку відбування покарання у певний проміжок часу, не є достатньо переконливим важелем для ствердження про готовність засудженого до самокерованої правослухняної поведінки і доведення ним свого виправлення, з огляду на те, що дотримання порядку та умов відбування покарання в установі є обов`язком засудженого, який він виконував формально, з огляду наявні у нього стягнення в період з 18.10.2017 по 29.11.2019 за порушення режиму відбування покарання і вживання наркотичних речовин. Дані стягнення хоча зняті і погашені у встановленому законом порядку, однак беззаперечно свідчать про те, що за весь період відбування покарання поведінка ОСОБА_7 не була бездоганною.

Наведені обставини, на переконання колегії суддів, не вказують на те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Сам факт працевлаштування, успішного виконання трудових обов`язків з подальшим заохоченням, у певний період відбування покарання, не свідчить про виправлення ОСОБА_7 , а тому застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від покарання є передчасним.

Той факт, що ОСОБА_7 є батьком двох неповнолітніх дітей, які є малозабезпеченими, отримують допомогу від держави і потребують його особистої участі у вихованні та забезпеченні, з огляду на встановлені і наведені вище дані, не свідчить про можливість застосування щодо нього відповідної пільги, оскільки наявність підстав для застосування положень ст. 81 КК України, оцінюється з точки зору доведення засудженим виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а інші обставини лише враховуються при прийнятті відповідного рішення і не є визначальними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність, на даний час, підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч.1 ст. 407, ст.ст. 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий

Судді