Провадження № 1-кп/947/213/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі о`бєдненні кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за №0002741 від 02.08.2019 року та за №0000130 від 18.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 296, ч.4 ст. 296,ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходятся о`бєдненні кримінальні провадження обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 296, ч.4 ст. 296,ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України.

Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та середньої тяжкості злочинів, не працює, та не має постійного джерела доходів, тобто не має стійких соціальних зв`язків у суспільстві, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може переховуватись від суду, впливати на свідків по кримінальному провадженню обвинувачення, перешкоджати іншим чином розгляду кримінального провадження, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення вказаного кримінального провадження, за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Представник потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_6 підтримали думку прокурорів ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну відносно нього запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, він забов`язується за першою вимогою з`являтися до суду, працевлаштуватися. Обвинувачений посилається на те, що на його утриманні перебуває неповнолітній син, якому необхідна його допомога матеріального характеру та участь в його вихованні.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з тримання під вартою, та просив його задовольнити, з підстав викладених в письмовому клопотанні обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вважає, що доцільно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 з наступних підстав.

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченого, його віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого та середньої тяжкості злочинів тяжкість покарання, яке загрожує останньому в разі визнання його винним у їх вчиненні, з огляду на ту обставину, що обвинувачений раніше не судимий. Крім того на розгляді перебуває декілька кримінальних проваджень, та існують ризики того, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, уникнути від явки до суду, суд приходить до висновку, що прокурором доведені ризики передбачені ст.177 КПК України та вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, враховуючи підстави та обставини передбачені ст.ст. 177, 178 та 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , було вчинено із застосуванням погрозою насилля для життя та здоров`я потерпілих, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Суд, також приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах другого епізоду обвинувачення, свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого.

При постановлені ухвали, суд також бере до уваги ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Розглядаючи доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо можливості застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, суд вважає, що наявність у обвинуваченого місця мешкання та неповнолітнього сина, не можливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від суду та можливого покарання. Так з огляду на характер інкримінованихзлочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, чітким є переконання суду, що ані домашній арешт, ані інші більш мякі запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою не зможуть запобігти наведеним вище ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31,177-178,183,184,194,196,197,331,369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, з підстав викладених в мотивувальній частині ухвали.

Продовжити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ ОСІ строком на 60 днів, тобто до 22.04.2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів до Одеського апелляційного суду.

Суддя ОСОБА_1