Справа № 296/105/12-к
Провадження №11/801/2/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницької області

в складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю :

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

захисників-адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

представника потерпілого ОСОБА_13

потерпілої ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_9 , апеляцію адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 ,

на вирок Корольовського районного суду м. Житомир від 2 вересня 2014року, яким

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України, не судимого,

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у вигляді 15 років позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Станишівка, Житомирського району та області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, з професійно- технічною освітою, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, проживаючого в АДРЕСА_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 , раніше судимого : 05.03.1993 року Богунським райсудом м. Житомира за ст. 140 ч.3 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 28.02.1997 року Житомирським райсудом Житомирської області за ст. 94 КК України до 8 років позбавлення волі; 08.11.2005 року за ст. 309 ч.1 КК України Богунським райсудом м. Житомира до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 05.12.2007 року Богунським райсудом м. Житомира за ст. ст. 309 ч.2, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Голопристанського райсуду Херсонської області від 25.03.2010 року, 05.03.2010 року був умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі на 1 рік 1 місяць 15 днів,

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 27 ч. 2, п.п. 11, 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку м. Житомира, громадянки України, українки, проживаючу в АДРЕСА_5 , раніше не судимої,

визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 27 ч.5, 115 ч.2 п. 11 КК України та призначено їй покарання у вигляді 14-ти років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_16 на користь ОСОБА_17 в солідарному порядку 500 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з кожного засудженого на користь держави по 5056 грн. 52 коп. судових витрат за проведення судових експертиз.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду, на початку березня 2011 року ОСОБА_15 почав підтримувати інтимні стосунки з дружиною приватного підприємця таксі «Пілот» ОСОБА_18 - ОСОБА_16 . В ході їх стосунків ОСОБА_16 почала висловлювати ОСОБА_15 скарги на подружнє життя з ОСОБА_18 , що стало причиною того, що у невстановлений слідством день квітня 2011 року ОСОБА_15 запропонував ОСОБА_16 вчинити умисне вбивство її чоловіка ОСОБА_18 , на що вона погодилась. Взявши на себе організацію вчинення умисного вбивства ОСОБА_18 , ОСОБА_15 розробив план вчинення злочину, відповідно до якого вирішив залучити виконавцем умисного вбивства свого знайомого, з яким раніше відбував покарання у ВК - 73 м. Райки, Бердичівського району Житомирської області, ОСОБА_9 - особу, яка раніше вчинила умисне вбивство, а ОСОБА_16 - пособником, розподіливши при цьому між усіма обов`язки.

Діючи у відповідності до розробленого плану, ОСОБА_15 уклав з ОСОБА_9 угоду, відповідно до якої останній зобов`язався позбавити життя ОСОБА_18 , а ОСОБА_15 - сплатити останньому за це винагороду в розмірі 5000 доларів США.

18 квітня 2011 року у невстановлений слідством час ОСОБА_15 повідомив ОСОБА_16 про те, що умисне вбивство ОСОБА_18 буде вчинено ввечері цього ж дня, доручивши їй спочатку повідомити час, коли ОСОБА_18 прийде додому. Після цього, за дорученням ОСОБА_15 , ОСОБА_16 повинна буде під будь-яким приводом сприяти, щоб ОСОБА_18 вийшов з будинку на вулицю та негайно повідомити про це ОСОБА_15 .

Продовжуючи спільні злочинні дії, поєднані єдиним злочинним умислом з ОСОБА_15 та ОСОБА_9 на умисне вбивство на замовлення ОСОБА_18 , діючи у відповідності до розробленого ОСОБА_15 плану, ОСОБА_16 у вказаний день, у невстановлений слідством час, повідомила ОСОБА_15 про час повернення ОСОБА_18 додому після чого у невстановлений слідством час ОСОБА_15 приїхав на своєму автомобілі «Ореl Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_9 до місця проживання ОСОБА_18 , де залишив останнього для вчинення умисного вбивства потерпілого, а сам у відповідності до розробленого ним плану поїхав на власному автомобілі на вул. Шевченка, де залишився чекати ОСОБА_9 , щоб забрати останнього після вчинення умисного вбивства.

Продовжуючи свої злочинні дії, поєднані єдиним злочинним умислом з ОСОБА_15 та ОСОБА_9 на умисне вбивство ОСОБА_18 ,діючи у відповідності до розробленого ОСОБА_15 плану, ОСОБА_16 у вказаний день приблизно о 21 год. 30 хв., знаходячись по місцю проживання в квартирі АДРЕСА_6 по мобільному телефону повідомила ОСОБА_15 про те, що її чоловік ОСОБА_18 вийшов з будинку в гараж, який розташований на вулиці Довженка неподалік від їх домоволодіння, достовірно знаючи, що, як в подальшому їй стало відомо, ОСОБА_9 , найнятий ОСОБА_15 , вчинить умисне вбивство на замовлення ОСОБА_18 . В такий спосіб ОСОБА_16 сприяла вчиненню злочину, надаючи іншим співучасникам інформацію, необхідну для реалізації спільних злочинних намірів по вчиненню умисного вбивства ОСОБА_18 на замовлення.

В цей час ОСОБА_15 , діючи у відповідності до заздалегідь розробленого ним плану, по телефону повідомив ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_18 вийшов з будинку на вулицю.

Продовжуючи спільні злочинні дії ОСОБА_9 , діючи на замовлення у відповідності до заздалегідь розробленого ОСОБА_15 плану, у вказаний день, час та у вказаному місці, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, з корисливих мотивів, бажаючи одержати матеріальну винагороду за виконання умисного вбивства, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_18 підійшов до останнього неподалік гаража, який розташований на вулиці Довженка поруч із вище вказаним домоволодінням та невстановленим слідством колюче-ріжучим предметом, заздалегідь взятим з собою, умисно наніс численні удари по тулубу та у нижню кінцівку ОСОБА_18 і таким чином умисно вбив потерпілого на замовлення з корисливих мотивів, будучи особою, яка вчинила умисне вбивство.

Після цього ОСОБА_9 , діючи у відповідності до заздалегідь розробленого ОСОБА_15 плану, прийшов до обумовленого раніше місця, де знаходився автомобіль останнього, після чого разом з ОСОБА_15 з місця вчинення злочину зник.

Смерть ОСОБА_18 настала від множинних колото-різаних поранень тулуба та нижньої кінцівки з пошкодженням внутрішніх органів, кісток, м`яких тканин, що призвели до масивної крововтрати.

Крім того, в ході умисного вбивства ОСОБА_18 на замовлення, ОСОБА_9 потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді одинадцяти ран, десять з яких в ділянці тулубу, одна на нижні кінцівці, від яких розповсюджуються ранові канали, на протязі яких ушкоджені м`які тканини, ребра, лопатка, легеня, серце, печінка, селезінка, хребець, діафрагма - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

В своїй апеляції прокурор просить вирок суду стосовно ОСОБА_9 змінити, виключивши посилання на ч. 2 ст. 27 КК України, кваліфікувавши його дії за п. п. 6, 11, 13 ч. 2 ст. 115 КК України як виконавця, та у вступній частині вироку стосовно ОСОБА_9 зазначити про професійно-технічну освіту, виключивши вказівку про вищу освіту. В решті вирок залишити без змін.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок щодо ОСОБА_9 , а справу закрити за відсутністю в його діях складу злочину, оскільки досудове та судове слідство було проведене неповно та однобічно, не взято до уваги докази, які доводять невинуватість ОСОБА_9 . Також явка з каяттям була написана під психологічним та фізичним тиском працівників міліції, які незаконно утримували ОСОБА_9 в приміщенні Корольовського РВ УМВС та змушували зізнатись у злочині.

Крім того, захисник зазначає, що слідством не доведено вини ОСОБА_9 у вчинені злочину, а обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях, так як не було виявлено жодних слідів вчинення злочину ОСОБА_9 , судово-медична експертиза проведена невірно, та не є доказом вини засуджених той факт, що вони здійснювали мобільні телефонні дзвінки в зоні дії базових станцій, які обслуговують місце вчинення злочину, оскільки не можливо встановити точне місце знаходження абонента стільникового зв`язку.

Засуджений ОСОБА_9 в апеляції з доповненнями просив скасувати вирок суду, через однобічний і неповний розгляд справи, та направити справу на додаткове досудове розслідування, з метою з`ясувати обставини, які мають істотне значення для встановлення фактичних обставин подій, так як не були проведені певні слідчі дії, та суд безпідставно відхилив різні його клопотання для забезпечення можливості захисту під час розгляду справи, не взявши до уваги важливі докази, які мають суттєве значення та впливають на зроблені висновки про непричетність до скоєння злочину. Також суд не взяв до уваги розташування базових станцій мобільного оператора та зони їх дій, перебування засудженого під час вбивства в іншому місці, та залишив поза увагою тиск на нього з боку працівників міліції, які фабрикували матеріали справи та докази.

Зі змісту поданих скарг вирок оскаржується виключно в частині засудження ОСОБА_9 .

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію щодо зміни вироку відносно ОСОБА_9 шляхом виключення зайвої кваліфікації за п. 11 ст. 115 ч. 2 КК України та даних про вищу освіту, заперечує проти задоволення апеляцій засудженого ОСОБА_9 та його захисника, думку засудженого ОСОБА_9 , який також уточнив свої апеляційні вимоги та просив про скасування вироку і закриття кримінальної справи через відсутність в його діях складу злочину, захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , які підтримали апеляцію в інтересах засудженого ОСОБА_9 та просили скасувати вирок і закрити кримінальну справу через відсутність складу злочину в діях ОСОБА_9 , провівши часткове судове слідство, в ході якого були допитані свідки, спеціаліст з мобільного зв`язку, експерт та дослідивши матеріали справи, доводи апеляцій, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість апеляції прокурора, та не знаходить підстав для задоволення апеляцій засудженого і захисника в його інтересах, через відсутність підстав для скасування обвинувального вироку.

Прокурор, підтримавши апеляцію пояснив, що в матеріалах справи відсутні дані про вищу освіту ОСОБА_9 , а також суд безпідставно зазначив про кваліфікацію дій ОСОБА_9 за п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України ще й за ст. 27 ч. 2 КК України, така кваліфікація є зайвою, оскільки ОСОБА_9 був виконавцем, а тому її необхідно виключити, зазначив, що доводи засуджених щодо відсутності мотиву на вбивство ОСОБА_18 спростовуються матеріалами, також зазначив, що немає підстав не довіряти тим записам, які долучені до матеріалів справи, на яких зафіксовані розмови ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , коли вони утримувались під вартою, також протокол, складений оперативним працівником ОСОБА_19 , відповідає ст. 65 КПК (в ред. 1960р.) та Законам, які діяли на той час.

Засуджений ОСОБА_9 суду пояснив, що явку з повинною написав після його затримання по адміністративній справі, під фізичним тиском, цю явку використали для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснення від 28.04.11р. написані ним під диктовку, а покази в якості підозрюваного відповідають дійсності.

Він навмисно ставив різні підписи на первинних документах, щоб звернути на це увагу. В 20 числах березня 2011р. він вперше зустрівся з ОСОБА_15 , а на початку квітня дав останньому свій номер телефону, дійсно давав йому кошти в борг, які мав від отриманої пенсії та зароблені так як працював і здавав золото в ломбард. Тому у нього не було потреби вбивати за гроші. За кошти, які повернув ОСОБА_15 він купив пістолет і газовий балончик, для самозахисту від нападу, коли перевозив великі суми грошей і золото. З ОСОБА_15 спілкувався в основному щодо отримання грошей в борг, не доведено, що саме він вбив ОСОБА_18 , а також висновки судово-медичної експертизи спростовують, що він сам міг вбити ОСОБА_20 , зважаючи на кількість різаних ран, їхню несхожість та місця де вони завдані, тілобудову ОСОБА_18 . Також стверджує, що він в момент скоєння злочину був в іншому місці, хоча і в межах базової станції мобільного зв`язку в зону якої входить і будинок, де проживала сім`я ОСОБА_18 , що є, на його думку, доказом його невинуватості.

Згідно ст. 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Це означає, що вирок має ґрунтуватись на зібраних фактах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію злочину, про винуватість або невинуватість підсудного у злочині та інші істотні питання, які виникли у кримінальній справі, мають з достовірністю випливати з матеріалів справи. Зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції в повному обсязі дотримані.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини засудженого ОСОБА_9 у вчиненні злочину за обставин вказаних у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким дана належна оцінка в ії сукупності та взаємозв`язку.

Так, зокрема, твердження засудженого ОСОБА_9 та його захисників про те, що вина засудженого у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_18 не ґрунтується на доказах з огляду на те, що він не скоював вбивства та не домовлявся за грошову винагороду із ОСОБА_21 про вчинення вбивства потерпілого і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі даними:

- протоколу огляду місця події від 18.04.2011 року, під час якого було проведено огляд домоволодіння АДРЕСА_6 . В ході огляду на подвір`ї вказаного домоволодіння виявлено труп ОСОБА_18 з ознаками насильницької смерті, зафіксовано положення, в якому знаходився труп на подвір`ї. В ході проведення слідчої дії було вилучено: пару гумових тапок, змив речовини бурого кольору з ложа трупа ОСОБА_18 ; змиви речовини бурого кольору з внутрішньої та зовнішньої поверхні хвіртки домоволодіння; змив з доріжки речовини бурого кольору, яка веде від хвіртки вказаного домоволодіння вздовж стіни житлового будинку; зіскоб речовини бурого кольору зі стіни житлового будинку; зіскоб речовини бурого кольору з паркану вказаного домоволодіння, недопалок цигарки (т.1 а/с №№16-43);

- протоколу огляду трупа від 19.04.2011 року, під час якого в приміщенні моргу обласного бюро СМЕ було зафіксовано тілесні ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_18 , та вилучено одяг трупа, а саме зелену куртку, футболку, труси та спортивні штани (т.1 а/с №№1-80);

- протоколу огляду місця події від 29.04.2011 року, згідно якого було оглянуто автомобіль марки «Ореl Astra», 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , у кузові типу легковий універсал білого кольору, який було вилучено у ОСОБА_15 . В ході огляду з салону автомобіля, а саме з «бардачку» вилучено мобільний телефон «Нокіа 6300» з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Нокіа 1280» із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_3 , якими користувався ОСОБА_15 . Крім того, під час огляду багажного відділення на килимі виявлено нашарування речовини бурого кольору, з якого зроблено виріз із предметом носієм (т.3 а/с №№37-44);

- протоколу виїмки від 29.04.2011 року, під час якого у ОСОБА_9 вилучено мобільний телефон марки виробника «Нокіа» моделі «N-72-5» та куртку з матеріалу типу «джинс» блакитного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору (т.3 а/с №66);

- протоколу огляду предметів від 11.05.2011 року, згідно якого було оглянуто куртку з тканини типу «джинс», вилучену у ОСОБА_9 . Під час огляду за участю спеціаліста НДЕКЦ на поверхні вказаної куртки було виявлено нашарування речовини бурого кольору і з вказаної речовини (внутрішня поверхня лівого манжета, лицьова поверхня лівого рукава, передня права поверхня куртки) зроблено вирізки (т.3 а/с №№112-114);

- висновку молекулярно-генетичної експертизи №20-508 від 24.06.2011 року, згідно якого на представлених на дослідженнях вирізках з куртки ОСОБА_9 виявлено кров людини. Генетичні ознаки слідів крові на вирізках з джинсової тканини не встановлені (т.4 а/с№№ 8-12);

- протоколу виїмки від 03.05.2011 року, під час якого у свідка ОСОБА_22 вилучено сім-картку оператора стільникового зв`язку «Лайф» за номером НОМЕР_4 , якою станом на 18.04.2011 року користувався ОСОБА_9 (т.3 а/с №76);

- протоколу огляду предметів від 15.06.2011 року, згідно якого було оглянуто мобільні телефони: «Нокіа 6300», ІМЕ1: НОМЕР_5 , з СІМ-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» № НОМЕР_2 ; «Нокіа 1280», ІМЕІ: НОМЕР_6 із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», з номером НОМЕР_3 , якими користувався ОСОБА_15

- сім-картки оператора стільникового зв`язку «лайф» за номером НОМЕР_4 , якою користувався ОСОБА_9 (т.4 а/с №№144-146);

- протоколу огляду предметів від 17.07.2011 року, згідно якого було оглянуто мобільний телефон «Нокіа N-72-5», ІМЕІ: НОМЕР_7 , яким користувався ОСОБА_9 (т.4 а/с №№215-217);

- протоколу про результати проведення оперативно-технічного заходу №1, а саме негласного слухового контролю в приміщенні ІТТ Богунського РВ відносно ОСОБА_15 , в ході якого було зафіксовано як ОСОБА_15 під час вільної розмови із особою,з якою спільно утримувався, розповів про обставини вчинення умисного ним, ОСОБА_16 та ОСОБА_9 вбивства ОСОБА_18 , при цьому зазначив, що саме він був замовником даного вбивства. Що на досудовому слідстві всю вину у вчинені злочину буде брати на себе та буде вигороджувати ОСОБА_16 щоб та уникнула відповідальності (т.4 а/с№№ 222-224, 230);

- протоколу про результати проведення оперативно-технічного заходу №1, а саме негласного слухового контролю в приміщенні ІТТ Бердичівського МВ відносно ОСОБА_16 , в ході якого було зафіксовано як ОСОБА_16 під час вільної розмови із особою, з якою спільно утримувалась, розповіла про обставини домовленості, підготовки та вчинення нею, ОСОБА_15 та ОСОБА_9 умисного вбивства ОСОБА_18 (т.4 а/с №№226-230);

- роздруківки вхідних та вихідних дзвінків оператора стільникового зв`язку «лайф», відповідно до якої із абонентського номера НОМЕР_8 ( ОСОБА_15 ) о 21:24:12, 21:26:55, 21:41:02 18.04.2011 року було здійснено вихідні дзвінки до абонента НОМЕР_4 ( ОСОБА_9 ) (т.4 а/с №№152-181);

- роздруківки вхідних та вихідних дзвінків оператора стільникового зв`язку «київстар», відповідно до якої абонентський номер НОМЕР_9 ( ОСОБА_23 ) 18.04.2011 року о 21:33:35 та о 21:47:32 спілкувався із абонентом НОМЕР_4 ( ОСОБА_9 ) (т.2 а/с №№128-139);

- роздруківки вхідних та вихідних дзвінків оператора стільникового зв`язку «лайф», відповідно до якої із абонентського номера НОМЕР_4 ( ОСОБА_9 ) 18.04.2011 року о 21:48:06 було здійснено вихідний дзвінок до абонента НОМЕР_8 ( ОСОБА_15 ) (т.2 а/с №№152-181);

- протоколу огляду від 16.06.2011 року, згідно якого було оглянуто роздруківки вхідних та вихідних дзвінків оператора стільникового зв`язку «лайф» абонентських номерів НОМЕР_8 ( ОСОБА_15 ) та НОМЕР_4 ( ОСОБА_9 ) здійснених в період часу з 21:23 по 21:50 18.04.2011 року та зафіксовано тривалість розмов вказаним абонентів між собою. (т.4 а/с №№148-158);

- висновку судово-медичної експертизи №1589/38 від 26.05.2011 року, згідно якої при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_18 на тілі останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді: (11) одинадцяти ран (10 в ділянці тулубу, 1 - на нижній кінцівці), які мають щілиноподібну форму, рівні края, один з кінців - гострокутий, інший - «М»-подібний (рани №2,3,4,5) та «П»-подібний (рани № 1,6,7,8,9,10,11), від ран розповсюджуються раньові канали на протязі яких ушкоджені м`які тканини, ребра, лопатка, легеня, серце, печінка, селезінка, хребець, діафрагма. Дані тілесні ушкодження за своїми характеристиками є колото-різаними, тобто, утворились від неодноразової дії (11) колючо-ріжучого предмету(ів) що має лезо та обух, в швидкій послідовності одне за одним. Смерть ОСОБА_18 настала від множинних колото-різаних поранень тулуба та нижньої кінцівки з пошкодженням внутрішніх органів, кісток та м`яких тканин та призвели до масивної крововтрати, на що вказують дані розтину трупа: відсутність трупних плям, блідість та «сухість» м`язів, слабке кровонаповнення внутрішніх органів, блідість тканини нирок, наявність вільної крові в порожнинах тіла та дані гістологічного дослідження. Тілесні ушкодження виявлені на трупі ОСОБА_18 , призвели до масивної крововтрати, тому згідно з пунктом 2.1.3.(0) наказу № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в причинному зв`язку зі смертю. Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ, смерть ОСОБА_18 могла настати 18.04.2011 року близько 22 години. Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг виконувати самостійні дії (іти, говорити, повзати), на невеликому проміжку часу, що може вимірюватись хвилинами (т.2 а/с №№61-65);

- висновку комплексної судово-медичної експертизи №31 від 14.03.2012 року, згідно якого тілесні ушкодження ОСОБА_18 були спричинені в результаті нанесення ударів клинком одного колюче-ріжучого предмету (т.6 а/с №№220-228);

Вказаним доказам суд першої інстанції дав вірну юридично-правову оцінку з точки зору належності та узгодженості між собою, суттю обвинувачення.

Крім того, винуватість підсудного ОСОБА_9 доведена наступними доказами, а саме показаннями в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілої ОСОБА_14 , свідка ОСОБА_24 , свідка ОСОБА_25 , свідка ОСОБА_22 , свідка ОСОБА_26

Апеляційний суд на виконання мотивів та висновків Постанови Верховного Суду від 04.03.2019 року, на забезпечення дотримання основних принципів та засад національного законодавства, задовольнив клопотання засудженого ОСОБА_9 , вжив процесуальних заходів щодо забезпечення явки до суду та безпосередньо допитав в судовому засіданні свідків та спеціалістів.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_15 в режимі відеконференції суду пояснив, що підтримує свої показання під час судових засідань в суді першої інстанції та апеляційної інстанції. Показання, які надав під час досудового розслідування 28.04.2021 року, не є правдивими. В суді першої інстанції він дав чіткі пояснення. Пояснив, що не пам`ятає як провів вечір 18.04.2011 в період часу з 21.20 до 01.50 год., всі його пояснення є у матеріалах справи. Пояснень про те, що під час зустрічі з ОСОБА_9 в нього зламався автомобіль і ОСОБА_9 допомагав йому його лагодити, він не пам`ятає у зв`язку з тривалим проміжком часу. Коли ОСОБА_9 пішов до магазину за цигарками, він перебував у автомобілі за кермом на перехресті вулиць Шевченка-Шелушкова. З автомобіля він не виходив. Там також було відеоспостереження в магазині. ОСОБА_9 не було близько пару хвилин. Після того, як ОСОБА_9 вийшов з магазину, він бачив його постійно, він був поряд з ним. Не пам`ятає, де він знаходився, коли йому подзвонила ОСОБА_16 і повідомила, що її чоловіка вбили, можливо він перебував в стороні заправки. В матеріалах справи вказаний час, коли йому повідомили про смерть ОСОБА_18 . На питання про те, чому вишка зафіксувала його номер телефону в зоні події, пояснив, що вул. Шевченка та Шелушкова знаходяться недалеко в зоні дії однієї і тієї ж вишки. Він не пам`ятає, чи був ОСОБА_9 вже в автомобілі, коли подзвонила ОСОБА_16 , можливо був. Від цього перехрестя вони поїхали до будинку ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_9 вийшов з його автомобіля, він поїхав до місця події. Зазначив, що не погоджується з мотивами скоєного вбивства, проте судитись не має бажання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду пояснив, що на даний час не працює, по цій справі він особисто приймав участь стосовно надання технічної інформації слідчому відділу. Він особисто приймав участь у виготовленні цих схем. Стрілки переміщування підозрюваних по базових станціях він виставляв. Зазначає, що можливо встановити точне переміщення абонента в зоні дії базових станцій 30-50 метрів. Дається можливо переміщення по паралельним вулицям, переміщення зі станції з похибкою одного сектора в лівий по цій або паралельній вулиці, різниця між якими складає 50-60 метрів. Така похибка, але вона показує об`єктивне переміщення з однієї зони дії базових станцій в зону дії інших базових станцій. Переміщення вказується у певний час, є час, який визначається з урахуванням переміщення виходу одної базової станції і виходу другої. І вираховується час, за який людина могла їхати, йти, бігти. В зоні дії базової станції сказати конкретно, місце, що було саме тут збільшення, не можливо. Застосовуючи спеціальні технічні засоби, ми визначаємо межі в зоні дії базової станції. Похибка складає 20-30 метрів. В межі дії базових станції входить місцевість метрів 250-300, точного місця перебування, в якому знаходився абонент на час вчинення злочину, встановити неможливо. Я визначив зону дії, де перебувала ця особа. ОСОБА_9 міг перебувати на перехресті вулиць Шевченка-Шелушкова. В зону дії базової станції «Азимут» входить місце злочину, входить перехрестя вулиць Шевченка-Шелушкова. Здійснюючи дзвінки з 21.24 по 21.41 год. абонент міг би перебувати на перехрестя вулиць Шевченка-Шелушкова. В зоні дії базової станції № 243 «Азимут» не входить перехрестя вулиць Шевченка-Шелушкова.В зоні дії базової станції № 270 «Азимут» не входить перехрестя вулиць Шевченка-Шелушкова. Перебуваючи в магазина за адресою Шелушкова. 22 абонент не може перебувати в зоні дії базової станції №243. На мапах в різних масштабах визначено різні похибки. ОСОБА_9 був в зоні дії базової станції, яка обслуговувала місце вчинення злочину, і виходив на зв`язок з 21.24 год. по 21.50 год. Фіксували в зоні дії базової станції, яка обслуговувала місце вчинення злочину, абонента ОСОБА_15 , наявний проміжок часу коли абонент ОСОБА_15 та абонент ОСОБА_9 перебувають в зоні дії одних і тих же самих станцій. Підтримує свої висновки та попередні показання в судах.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_28 пояснив, що працює спеціалістом стільникового зв`язку «Лайф» і може повідомити наступне. Він планує місце встановлення базових станцій. Зона дії базових станцій в межах міста забудівлях приблизно 3,35 км базових станцій GSM. Це схематичне зображення. Можна сказати, що абонент знаходиться лише в мажах зони дії базової станції, тобто обслуговується одним інспектором базової станції. Чи можливо встановити по яких саме вулицях переміщувався ОСОБА_9 , він не може відповісти. Якщо був виклик абонента з даного сектору, то це записується, встановити абонента можна лише в зоні дії базової станції, а не вулиці окремо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 суду в режимі відеконференції пояснив, що 18.04.2011 року близько 21 год. він був зі своїм кумом на ім`я ОСОБА_30 , який жив на АДРЕСА_7 , який дзвонив ОСОБА_9 , але той не підняв слухавку. Дзвінки з телефону ОСОБА_31 показували час виклику. ОСОБА_9 бачив того вечора близько 20-20 метрів від себе через дорогу біля зупинки транспорту на перехресті вулиць Шевченка-Шелушкова. Чи було відеоспостереження в магазині, де купляв напої, він не впевнений. ОСОБА_9 18.04.2021 року біля 18 год. також був на вулиці 8-го Березня на фірмі, де він працює. Відеоспостереження за місцем його роботи він надав слідчому, але слідчий відмовився його допитувати. ОСОБА_9 був одягнутий у темний одяг. На перехресті ОСОБА_9 перебував один. Після того, як свідок вийшов із магазину, де він купляв напої, ОСОБА_9 не було, в яку сторону він пішов, йому не відомо. ОСОБА_9 знає з дитинства. Також ОСОБА_29 вказав, що його як свідка допитували в суді першої інстанції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 суду в режимі відеконференції пояснив, що ОСОБА_9 знає. 18.04.2011 року близько 18 год. бачив ОСОБА_9 біля офісного центру по АДРЕСА_8 , з якою метою там перебував ОСОБА_9 він не пам`ятає, можливо він хотів влаштуватись на роботу. В якому він був одязі свідок не пам`ятає. На тому об`єкті є відеоспостереження. Чи витребував копії відеонагляду з цього об`єкту за 18.04.2011року ОСОБА_9 чи його захисник, свідок чітко відповісти не може. 18.04.2011 року Сергій «Хакер», ОСОБА_29 та ОСОБА_9 можливо зустрічались за місцем роботи свідка в офісному центрі.

Після допиту зазначених осіб, учасники судового засідання безпосередньо мали можливість і ставили запитання, посилаючись на матеріали кримінальної справи. Суд перевіряв показання свідків матеріалами справи.

Колегією суддів апеляційного суду були досліджені всі письмові докази за клопотанням засудженого ОСОБА_9 , які є в матеріалах кримінальної справи, в яких він вказував на свою причетність до злочину, а пізніше відмовився від них, посилаючись на зізнання під тиском, зокрема написання явки з повинною (т.2 арк. спр. №227).

Щодо доводів засудженого про недозволені методи з боку працівників правоохоронних органів, зокрема під час написання явки з повинною, апеляційний суд констатує наступне.

Дослідивши і явку з повинною, і пояснення засудженого під час досудового слідства, суд вбачає, що відомості, викладені в апеляційній скарзі з доповненнями засудженого ОСОБА_9 відповідають фактичним обставинам справи, а саме, що «явка з повинной» була написана ОСОБА_9 28.04.2021 року та зареєстрована за вх. № 4440 від 28.04.2011 року Корольовсьским РВ УМВС України у Житомирській області, а саме в період відбуття адміністративного арешту за вчинення адміністративного правопорушення за постановою Корольовського районного суду від 27.04.2021 року. Апеляційний суд вважає, що хоча явка з повиною ОСОБА_9 за змістом відрізняється від пред`явленого обвинувачення в деяких деталях, а також між явкою з повинною та поясненнями іншого засудженого ОСОБА_15 , що свідчить про написання явки з повинною з власної волі, а не під тиском правоохоронних органів. Разом з тим, колегія Апеляційного суду, враховуючи, що оскільки ОСОБА_9 в день написання явки з повинною вже перебував під контролем правоохоронних органів, в даній кримінальній справі, відбуваючи адміністративний арешт, а вказану явку відбирав саме оперативний співробітник УКР, який входив до складу групи по розкриттю цього злочину, то зазначену явку з повинною слід виключити як доказ по обвинуваченню вини у ОСОБА_9 у вчиненому ним злочині. Вказане узгоджується з практикою Європейського Суду.

Разом з тим, апеляційний суд відкидає доводи засудженого ОСОБА_9 про те, що тиск на нього був через явку з повинною засудженої ОСОБА_16 , оскільки як вбачається з матеріалів справи, остання явку з повинною не писала.

Крім того, на переконання Апеляційного суду вина ОСОБА_9 доводиться в повному об`ємі іншими доказами , яким суд першої інстанції дав вірну оцінку в іх сукупності, і доказами, які за клопотанням ОСОБА_9 та його адвокатів були предметом дослідження та оцінки в апеляційному суді, а саме :

-Постанова про перекваліфікацію злочинних дій та порушення кримінальної справи від 28.04.2011 року (т.1. а.с. №4);

-Протокол огляду місця події від 18.04.2011 року (т.1 а.с. №№17-22);

-Фототаблиця до протоколу огляді місця події від 18.04.20211 року (т.1 а.с.№№ 24-43);

-Протокол огляду трупа ОСОБА_18 від 19.04.2011 року (т.1 а.с. №№71-80);

-Довідка-аналіз від 10.05.2011 року (т.1 а.с. №188);

-Рапорт старшого оперуповноваженого СКР Корольовського РВ ст. лейтенанта міліції ОСОБА_33 (т.1 а.с. №194);

-Додаток до рапорту мапа станцій , які обслуговують місце скоєння злочину (т.1 а.с.№ 195);

-Додаток до рапорту мапа перебування « ОСОБА_34 » з 18:35:54 год. 21:48:24 год. в зоні дії базових станцій, які обслуговують місце, де було скоєно злочин (т.1 а.с. №197);

-Додаток до рапорту мапа перебування « ОСОБА_16 » з 18:03:46 год. 21:51:32 год. в зоні дії базових станцій, які обслуговують місце, де було скоєно злочин (т.1 а.с. №198);

-Рапорт старшого оперуповноваженого СКР Корольовського РВ ст. лейтенанта міліції ОСОБА_33 (т.1 а.с.№ 199);

-Додаток до рапорту схема можливого переміщення « ОСОБА_15 » до та від місця скоєння злочину (т.1 а.с. №200);

-Додаток до рапорту схема можливого переміщення « ОСОБА_9 » до та від місця скоєння злочину (т.1 а.с. №201);

-Додаток до рапорту схема місця скоєння вбивства ОСОБА_18 (т.1 а.с. №202);

-Протокол огляду предметів від 19.04.2011 року (т.1 а.с.№№ 204-205);

-Висновок експерта № 1589/38 від 04.05.2011 року (т.2 а.с. №62);

-Фототаблиця до протоколу огляду місця події від 22.04.2011 року за адресою АДРЕСА_9 (т.2. а.с. №№119-123);

-Протокол обшуку від 29.04.2011 року (т.2 а.с. №192);

-Рапорт старшого оперуповноваженого СКР Корольовського РВ ст. лейтенанта міліції ОСОБА_33 (т.2 а.с. №206);

-Постанова Корольовського районного суду м. Житомира про надання дозволу на проведення обшуку в житлі та іншому володінні за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_35 (т.2 а.с. №209);

-Протокол обшуку від 29.04.2011 року (т.2 а.с.№ 213);

-Постанова про вилучення (відібрання) зразків для експертного дослідження від 28.04.2011 року (т.2 а.с. №220);

-Постанова про вилучення (відібрання) зразків для експертного дослідження від 28.04.2011 року (т.2 а.с. №222);

-Протокол вилучення зразків для експертного дослідження від 28.04.2011 року (т.2 а.с. 223);

-Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.04.2011 року ( ОСОБА_9 ) (т.3 а.с. №№23-24);

-Постанова Корольовського районного суду м. Житомира від 30.04.2011 року про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т.3 а.с.№ 64);Постанова про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_9 від 05.05.2011 року (т.3 а.с. №№87-89);

-Висновок експерта № 20-508 від 24.06.2011 року (т.4 а.с. №№8-10);

-Постанова старшого помічника прокурор м. Житомира ОСОБА_36 про відмову в порушенні крмінальної спарви від 16.06.2011 року (т.5 а.с. №№89-92);

-Копія паспорта громадянина України ОСОБА_9 (т.5 а.с.№ 198);

-Вимога ІЦ та довідка щодо наявності судимостей відносно ОСОБА_9 (т.5 а.с. №№199-200);

-Копія довідки про звільнення ОСОБА_9 (т.5 а.с. №201);

-Відомості адресного бюро(т.5 а.с.202);

-Лист начальника Житомирської установи виконання покарань (№8) щодо діагнозу ОСОБА_9 (т.5 а.с. №203)

-Запити слідчого ОСОБА_37 (т.5 а.с. №№204-205);

-Копія супровідного листа при направленні копії постанови про умовно-дострокове звільнення, характеристики та довідки про заохочення та стягнення на ОСОБА_9 (т.5 а.с.№ 206);

-Копія постанови про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 (т.5 а.с. №207);

-Копія характеристики на ОСОБА_9 (т.5 а.с. №№208-209);

-Копія довідки про заохочення та стягнення на ОСОБА_9 (т.5 а.с.№ 210);

-Запити слідчого ОСОБА_37 (т.5 а.с. 211-213);

-Лист в.о. начальника Райківської ВК у Житомирській області (№73) щодо неможливості надати відповідну інформацію про засуджених ОСОБА_15 та ОСОБА_9 (т.5 а.с. 214);

-Запит слідчого ОСОБА_38 (т.5 а.с. 215);

-Лист т.в.о. начальника Житомирського МВ КВІ ОСОБА_39 (т.5 а.с. №216);

-Запит слідчого ОСОБА_37 (т.5 а.с.№ 217);

-Супровідний лист про направлення Богунським районним судом м. Житомира копій вироків відносно ОСОБА_9 (т.5 а.с.№ 218);

-Копія вирока Богунського районного суду м. Житомир від 05.03.1993 року відносно ОСОБА_9 (т.5 а.с.№№ 219-220);

-Копія вирока Богунського районного суду м. Житомир від 08.11.2005 року відносно ОСОБА_9 (т.5 а.с. №№221);

-Копія вирока Богунського районного суду м. Житомир від 05.12.2007 року відносно ОСОБА_9 (т.5 а.с. №№222);

-Запит слідчого ОСОБА_37 (т.5 а.с.№№ 223);

-Супровідний лист про направлення Житомирським районним судом Житомирської області витягу з вирока від 28.02.1997 р. відносно ОСОБА_9 та витягу з вирока від 02.11.2000 р. відносно ОСОБА_15 (т.5 а.с. №224);

-Витяг з вирока Житомирського районного суду Житомирської області від 28.02.1997 р. відносно ОСОБА_9 (т.5 а.с.№№ 225-226);

-Витяг з вирока Житомирського районного суду Житомирської області від 02.11.2000 р. відносно ОСОБА_15 (т.5 а.с. №№227-228);

-Запит слідчого ОСОБА_37 (т.5 а.с. №229);

-Лист керівника апарата Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_40 про неможливість надання копії вирока відносно ОСОБА_15 (т.5 а.с. №230);

-Копія вирока Корольовського районного суду м. Житомир від 10.08.1983 року відносно Бернадського (т.5 а.с. №№231-232);

-Копія ухвали Житомирського обласного суду від 05.09.1983 року відносно Бернадського (т.5 а.с. №№233-235);

-Запит слідчого ОСОБА_37 (т.5 а.с. №236);

-Нагадування старшого слідчого ОСОБА_38 (т.5 а.с. №237);

-Запит слідчого ОСОБА_37 (т.5 а.с. №238);

-Лист-відповідь заступника начальника УДАІ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_41 від 05.05.2011 року № 10/234-1 про наявність зареєстрованих транспортних засобів на ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 (т. 5 а.с.№ 239);

-Запит слідчого ОСОБА_37 (т.5 а.с. №240);

-Лист-відповідь начальника КП « Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_42 № 2197 від 06.07.2011 року про відсутність зареєстрованого нерухомого майна на ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 (т. 5 а.с.№ 241);

-Запити слідчого ОСОБА_37 (т.5 а.с.№ 242-244);

-Лист-відповідь головного лікаря Обласного наркологічного диспансера Житомирської обласної ради № 1310 від 17.05.2011 року про перебування на обліку ут нарколога ОСОБА_15 , про зняття з обліку нарколога ОСОБА_9 , про не перебування на обліку у нарколога ОСОБА_16 (т.5 а.с. №245);

-Рапорт характеристика на ОСОБА_9 за місцем проживання, складана ДІМ Корольовського РВ ОСОБА_43 (т. 5 а.с. №246).

Жоден з вище досліджених доказів, на переконання апеляційного суду, не містить ознак незаконності чи порушення порядку зібрання доказів з огляду на КПК України, про що наголошують в своіх апеляційних скаргах ОСОБА_9 та його захисники, і є безспірним цілісним комплексом доказів винуватості ОСОБА_9 , зібраних як слідчими, так і оперативними працівниками, які в своїй сукупності узгоджуються між собою та доводять вину ОСОБА_9 .

Стосовно показань засудженого ОСОБА_9 в тій частині, що він не вступав у змову з ОСОБА_15 з метою вчинення вбивства за 5 000 доларів США, а стверджував, що між ними були розмови щодо передачі коштів ОСОБА_9 . ОСОБА_15 в борг на місяць, частину з яких було повернуто саме 18.04.11р., в день вбивства ОСОБА_18 , колегія суддів приходить до висновку, що такі доводи апеляції не знайшли свого підтвердження. Так, ОСОБА_9 неодноразово змінював свої показання, про що наголосив у вироку суд першої інстанції, при цьому дії засуджених були узгодженими, про що свідчать наведені у вироку обставини.

В суді першої інстанції ОСОБА_15 пояснював, що отримав гроші від ОСОБА_9 та передав їх ОСОБА_44 , після чого купив будинок в с. Кодня Житомирської області. Проте ці покази було спростовано поясненнями свідка ОСОБА_44 , яка не підтвердила покази щодо отримання нею коштів від ОСОБА_15 . Крім того, квартира була продана ще задовго до того часу, на який вказує ОСОБА_15 про отримання грошей від ОСОБА_9 , а саме в грудні 2010р. і після цього був куплений будинок.

Таким чином, на переконання апеляційного суду пояснення ОСОБА_9 про спілкування з ОСОБА_15 по телефону через отримання грошей в борг, є неправдивим.

Щодо наявності у ОСОБА_9 великої суми коштів, яку він позичив ОСОБА_15 , то засуджений ОСОБА_9 не пояснював коли саме передав ці кошти, та звідки вони у нього були.

В ході апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_9 змінював свої показання, зазначивши, що гроші - це накопичення від пенсії за час коли він відбував покарання, а також він працював в агентстві нерухомості «Берлога» і ще крім того займався скупкою-продажем золотих виробів і також мав прибуток, проте ці пояснення засудженого нічим не підтверджені.

З огляду на наведене вище, судова колегія вважає, що доведено корисливий мотив ОСОБА_9 щодо скоєного вбивства ОСОБА_18 , на замовлення ОСОБА_15 .

З вище викладено можна зробити висновок, що пояснення ОСОБА_9 , надані з метою пояснити причину його спілкування із ОСОБА_15 телефоном, а саме з 07.04.11р. коли зафіксовано перше з`єднання між ОСОБА_15 і ОСОБА_9 і цього дня між ними відбулось 6 розмов через мобільного оператора «Лайф».

Також ці покази протирічать показам ОСОБА_9 під час досудового слідства в якості підозрюваного від 29.04.11р. (а.с. № 32 т.3), де він зазначав, що вперше зустрівся з ОСОБА_15 в кінці березня 2011р., через 3-5 днів відбувся телефонний дзвінок і зустріч, ще через 2 доби на початку квітня зателефонував ОСОБА_15 , який попросив в борг гроші. Він подзвонив ОСОБА_15 , що є гроші, і 7 чи 8 квітня 2011р. віддав йому 35 тис. грн., а 18.04. передзвонив ОСОБА_15 щодо повернення грошей, близько 18 год. він сів в авто ОСОБА_15 і останній їздив по своїх справах, а він був поруч.

Засуджений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 також в апеляціях посилаються на те, що висновки судово-медичної експертизи спростовують його безпосередню причетність до вбивства ОСОБА_18 , посилаючись на допит завідуючої судово-медичної криміналістики Загороднєвої про можливість нанесення ран ОСОБА_18 двома ножами та експерта Хміль, який також не виключав такої можливості, а висновки комплексної судово-медичної експертизи від 14.03.12р. щодо спричинення тілесних ушкоджень одним колюче-ріжучим предметом вважають припущенням.

Проте судова колегія не може погодитись з такими твердженнями засудженого та адвоката, оскільки експерти ОСОБА_45 і Хміль не виключили такої можливості, після їх показів і була судом призначена комплексна судово-медична експертиза, яка спростувала неможливість нанесення тілесних ушкоджень саме одним колото-ріжучим предметом та мотивувала такі висновки, в тому числі і щодо різних ран на тілі ОСОБА_18 , а тому і не було підстав для призначення ще повторної судово-медичної експертизи, в тому числі і через упередженість висновків.

Твердження ОСОБА_9 про те, що він не міг вчинити вбивство ОСОБА_18 , оскільки останній був добре розвинутим, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ОСОБА_18 незадовго до вбивства був прооперований та виписаний з лікарні і не мав можливості для активної оборони . Крім того, напад був здійснений на нього миттєво, швидко, зненацька.

Згідно вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 28.02.1997 року ОСОБА_9 було визнано винним за ст. 94 КК України, і як вказано у вироку - вбивство ним вчинено за допомогою ножа.

Твердження щодо недоведеності і необґрунтованості схем та зроблених висновків щодо дзвінків між засудженими, їх можливого перебування в місці скоєного злочину, час та кількість телефонних дзвінків з посиланням на допитаних в суді першої інстанції спеціалістів в області мобільного зв`язку ОСОБА_27 , ОСОБА_46 і ОСОБА_47 , колегія суддів не бере до уваги.

Засуджений ОСОБА_9 пояснював в суді, що він 18.04.11р. з 18 до 22 год. перебував в м. Житомирі на вул. 8 Березня, 13, в офісі, на автозаправці по вул. Вітрука, 2, в магазинах по вул. Шевченка, 36, та АДРЕСА_10 , що підтверджується межами зон дії базових станцій.

29.04.2011р. ОСОБА_9 під час досудового слідства на запитання, де він знаходився 18.04.2011р. з 21 до 22 год., відповів, що до часу не прив`язаний і точно сказати де він був з 21 до 22 год. 18.04.2011р. не може, оскільки не пам`ятає в скільки прийшов додому, а до того, як прийшов додому, весь вечір був з ОСОБА_15 (т. 3 а.с.№ 36), тобто через 11 днів він не вказував про відвідування тих об`єктів, на які посилається тепер, звідки робив дзвінки до ОСОБА_15 .

Так, під час судового розгляду в суді першої інстанції було допитано спеціаліста ОСОБА_27 , який надав технічну допомогу слідчому у складанні зазначених схем щодо перебування засуджених в зоні базових станцій, їх місце розташування, можливого переміщення засуджених ОСОБА_9 і ОСОБА_15 , та спеціалістів з мобільного зв`язку операторів «Київстар» та «Лайфселл» ОСОБА_48 та ОСОБА_49 .

Спеціаліст ОСОБА_27 пояснив, що аналіз зафіксованих телефонних дзвінків мобільними телефонами ОСОБА_15 та ОСОБА_9 дали можливість скласти схеми можливого їх переміщення і не виключають їх перебування в місці скоєного вбивства та віддалення від цього місця після скоєного вбивства, оскільки точне фіксування до 1 метра могло мати місце лише у разі, якщо б мобільні телефони вказаних осіб перебували під технічним контролем. Пояснення ОСОБА_9 щодо переміщення, є технічно можливим, оскільки об`єкти на які він вказував, знаходяться в межах тих самих базових станцій, які вказані слідством у схемах можливого переміщення засудженого до місця скоєння злочину. Також зазначив, що дійсно на схемі, на а.с. 198 т. 1 була допущена помилка і четверта базова станція вказана не вірно, але це не впливає на всі інші висновки. Всі зазначені схеми були складені після отримання даних про місце скоєного злочину та по дзвінках, які зафіксовані, якщо особа рухається, без телефонних дзвінків визначити маршрут особи пометрово не можливо. Вказані обставини та деталі ОСОБА_27 підтвердив безпосередньо і при апеляційному перегляді

Спеціалісти з мобільного зв`язку «Київстару» та «Лайфселл», які ознайомились з складеними схемами та поясненнями ОСОБА_27 підтвердили, що складені схеми та зроблені висновки відповідають технічним можливостям та не виключають скоєння злочину за версією слідства. Також спеціалісти підтвердили, що місцевість до базової станції не прив`язується, але за допомогою спеціальних технічних засобів це можливо зробити, як і зазначив ОСОБА_27 . Більш детально зазначити місце розташування базових станцій мобільного оператора «Лайф» не є можливим через сплив часу, про що отримано відповідь від оператора.

Судовою колегією також досліджено роздруківки телефонних дзвінків між ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 на предмет кількості спілкувань між ними.

Так 7.04.2011р. першим до ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_15 і його спілкування з ОСОБА_9 відбувається у проміжках в спілкуванні з ОСОБА_16 . Так після вхідних дзвінків від ОСОБА_9 , через короткий проміжок часу ОСОБА_15 телефонує до ОСОБА_16 .

Спілкування між ОСОБА_15 та ОСОБА_9 відбувається практично кожного дня по кілька разів на день, так 9.04. 5 дзвінків та 2 смс; у період часу з 11.04. між ОСОБА_15 і ОСОБА_9 зафіксовані 3 дзвінки; 12.04. 3 дзвінки; 14.04. 3 дзвінки; 15.04. 4 дзвінки, і всі з ініціативи ОСОБА_15 ; 16.04. 4 дзвінка і 2 смс; 17.04. 1 дзвінок і в цей час період часу відбувалось спілкування ОСОБА_15 з ОСОБА_16 , а починаючи з 19.04.11р. по 22.04.11р. майже всі дзвінки відбуваються за ініціативи ОСОБА_9 до ОСОБА_15 .

Аналіз з`єднань між засудженими за 18.04.2011р., даний у вироку, також є належним доказом, оскільки свідчить про інтенсивність спілкування напередодні скоєння злочину.

Також між ОСОБА_15 і ОСОБА_9 в цей день було найбільше розмов 10 з`єднань, порівняно з іншими днями, де кількість дзвінків в день складала від 1 до 6.

ОСОБА_9 було заявлено клопотання про вилучення копії відеонагляду за 18.04.11р., яка б підтвердили в чому він був одягнутий 18.04.11р., але судом першої інстанції мотивовано прийняте рішення про відмову в задоволенні даного клопотання, яке не впливає на повноту судового слідства, а прохання про витребування цих копій було заявлено 31.10.12 р., тобто через більше ніж 1,5 року після дати вбивства, коли такі дані не зберігаються такий тривалий час.

Разом з тим, Апеляційним судом, на виконання вимог закону,та покращення його позиції захисту, що не заборонено, задоволено клопотання засудженого та його захисника про долучення до матеріалів провадження та дослідження в судовому засіданні електронного носія інформаціі CD-диска з камер відеонагляду офісного центру, з метою перевірки інформації ОСОБА_9 про одяг, в якому він був та час перебування в офісному центрі. Після відтворення, дослідження та оцінки зазначеного доказу апеляційний суд вважає, що за наслідками дослідження не здобуто відомостей, які б ставили під сумнів версію обвинувачення про одяг ОСОБА_9 в день вбивства та розбіжності в часі, оскільки в офісному центрі він перебував в значно інший проміжок часу.

Також суд не бере до уваги твердження ОСОБА_9 про порушення права на захист слідчим, який не перевірив його показання шляхом проведення слідчих дій, оскільки ОСОБА_9 відмовився від дачі пояснень по суті на підставі ст. 63 Конституції України.

Щодо коштів, отриманих від ОСОБА_15 , то ОСОБА_9 в суді першої інстанції зазначає, що це частина боргу, а придбав він пістолет на прохання ОСОБА_50 , за гроші, які взяв у свого батька, а дружині повідомив, що придбав пістолет на прохання таксиста на ім`я ОСОБА_30 .

В апеляційному суді ОСОБА_9 пояснював, що пістолет придбав за власні кошти, для самозахисту в ті дні, коли їздив із золотом для продажі, але в день його затримання у нього не було виявлено великої суми грошей чи золотих виробів, щоб були підстави носити при собі пістолет, а тому ці покази ОСОБА_9 також слід оцінити критично.

Також засуджений ОСОБА_9 зазначає, що з протоколу огляду телефону ОСОБА_15 вбачається, що в телефоні останнього є дані про прийнятий дзвінок від ОСОБА_9 за 28.04.11р., хоча він вже був затриманий, і вважає, що такий дзвінок було зроблено умисно, щоб були підстави обрати йому запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Даний доказ не впливає на доведеність вини ОСОБА_9 у скоєнні вбивства, так як мав місце після вбивства, а також не міг впливати на вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу, оскільки цей протокол був складений 15.06.2011р. (т. 4 а.с.№144), тобто після прийняття рішення про утримання під вартою ОСОБА_9 .

Твердження ОСОБА_9 в апеляції про не взяття до уваги можливого маршруту злочинця, зафіксованого кінологічною службою, слід зазначити, що такі докази не можуть братись до уваги, оскільки є недопустимими.

Твердження про порушення права на захист через несвоєчасне ознайомлення з призначеними експертизами в ході слідства, це є порушенням КПК, проте не істотним і не тягне за собою скасування вироку, зважаючи ще й на те, що обвинувачений був ознайомлений з усіма експертизами і у нього не виникло зауважень чи доповнень.

Твердження про незаконність виконання певних дій оперуповноваженим, який не входив до слідчої групи, який зазначив, що він діяв в межах ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» за яким не потрібно було доручення слідчого, виходячи із норм ст. 65 КПК України (в ред. 1960р.), спростовано, оскільки вся оперативно-розшукова діяльність, яка залучена в якості доказів здійснювалась з дозволу Апеляційного суду Житомирської області.

З огляду на наведене вище, обставини встановлені судом першої інстанції та які встановлені при апеляційному перегляді в ході судового слідства , апеляційний суд вважає, що обраний спосіб захисту ОСОБА_51 свідчить виключно про бажання уникнення від кримінальної відповідальності чи пом`якшення покарання за вчинене.

ОСОБА_9 посилається на те, що судом не визнано пом`якшуючими обставинами - інвалідність, наявність хронічних хвороб, те що він одружився та в нього народилась дитина, має на утриманні батька, був працевлаштованим, колегія суддів не бере це до уваги, оскільки вина ОСОБА_9 у вчиненні особливо тяжкому злочині з корисливих мотивів, вчиненому на замовлення і особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, доведена повністю, враховано невизнання вини, відсутність каяття, намагання приховати скоєний злочин та перекласти відповідальність на інших засуджених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Щодо призначеного ОСОБА_9 покарання.

У відповідності до ст. 27 Конституції України -Право на життя - невід`ємне право людини

Стаття 27 Конституції України - Кожна людина має невід`ємне право на життя.

Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Обов`язок захищати право на життя передбачений також Конвенцією про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Стаття 2 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року покладає на державу обов`язок забезпечити всіма доступними їй засобами адекватне реагування - судове або будь-яке інше - щоб належним чином реалізувати відповідні законодавчі та адміністративні засади, запроваджені задля захисту права на життя, і таким чином домогтися припинення того чи іншого порушення цього права та призначення відповідного покарання.

В ч.2 ст..65 КК України зазначено «Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання , необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості (ст.372 КПК України).

Пунктом 29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу судів на необхідність додержання вимог КПК України про мотивування у вироку висновків щодо виду і розміру призначеного засудженому покарання. Покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникало жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ національні суди застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фризе проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було отримано принципу «законності» і воно не було свавільним», та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»

Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання ОСОБА_9 врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, серед яких було навмисне вбивство. Вчинення в подальшому умисного вбивства людини, з корисливих мотивів, особою, яка раніше вчиняла умисне вбивство та відбувала покарання у виді 8 років позбавлення волі та із врахуванням думки потерпілої ОСОБА_52 , яка наполягала на суворій мірі покарання, вказує на особливу небезпечність особи ОСОБА_9 та неможливість застосовування до нього покарання у виді строкового позбавлення волі, яке не є ефективним та може в майбутньому створити небезпеку для життя інших громадян. З врахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції про призначення винному довічного позбавлення волі є виправданим.

Заслуговують на увагу доводи прокурора щодо зайвої кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 27 КК України, як виконавця умисного вбивства та вказівки у вироку про вищу освіту засудженого ОСОБА_9 , який не надав підтвердження документально цьому.

Щодо зайвості дій кваліфікації ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 27 КК України, то це відповідає роз`ясненням в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», де зазначено, що дії осіб, які безпосередньо брали участь у позбавлені життя потерпілого або заподіяли шкоду його здоров`ю, потрібно кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за умисне вбивство, а дії організаторів, підбурювачів і пособників, які не були співвиконавцями злочинів за тими ж статтями з посиланням на відповідну частину ст. 27 КК України.

Таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 27 КК України, як виконавця вчинення злочину, є зайвою та підлягає виключенню.

Виключення даної кваліфікації за одним із пунктів ст. 115 ч. 2 КК України не обтяжує відповідальність ОСОБА_9 за скоєний злочин, оскільки ОСОБА_9 визнаний винним за трьома пунктами ст. 115 ч.2 КК України де покарання за кожним пунктом окремо не призначається.

В ході апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_9 звернувся із клопотанням про зарахування йому в строк покарання, терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

З фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_9 вчинив злочин до 20 червня 2017 року, отже відповідно до ст. 5 КК України та з урахуванням правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, до обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають застосуванню положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), обвинуваченому ОСОБА_9 належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28 квітня 2011року по 14.04.2016 року та період з 05.03.2019 року по 12.05.21 року, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, а період попереднього ув`язнення з 15.04.2016 року по 04.03.2019 року зарахувати з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.55 Конституції України , ст. 365, 366,КПК України ( в редакції 1960р. )

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_9 , апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Апеляцію прокурора -задовольнити.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомир від 02.09.2014 року щодо ОСОБА_9 - змінити, виключивши з кваліфікації дій ОСОБА_9 посилання на ч. 2 ст. 27 КК України, та замінити у вступній частині вироку дані щодо освіти ОСОБА_9 , зазначивши про професійно-технічну освіту ОСОБА_9 , замість вищої освіти.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 28 квітня 2011року по 14.04.2016 року та період з 05.03.2019 року по 12.05.21 року з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2(два) дні позбавлення волі , а період попереднього ув`язнення з 15.04.2016 року по 04.03.2019 року зарахувати з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

В решті вирок Корольовського районного суду м. Житомир від 02.09.2014 року стосовно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду на протязі 3(трьох) місяців, а особою яка утримується під вартою протягом того ж терміну з часу отримання копії судового рішення .

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3