24.06.21Справа № 336/4244/20
Пров. № 1-кп/336/272/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальна справа щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, що передбачені ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 190 КК України.

Відносно обвинуваченого під час підготовчого судового засідання ухвалою суду від 18.08.2020 року застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжений ухвалою суду від 02.06.2021 року до 2 серпня 2021 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, яке підтримали потерпілі і проти задоволення якого заперечує сторона захисту, про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до двох місяців, мотивуючи його наявністю ризиків ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків і потерпілих в кримінальному провадженні, продовження вчинення інших кримінальних правопорушень.

Обвинувачений і захисник в обгрунтування заперечень зазначають, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні, а кримінальним процесуальним законодавством на сторону обвинувачення покладено обов`язок не декларування тих чи інших ризиків перешкоджання здійсненню кримінального провадження, а їхнє доведення.

Між тим застосування менш суворого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Оскільки вжиття другого по тяжкості запобіжного заходу, такого, як домашній арешт, є неможливим через відсутність у обвинуваченого постійного місця проживання в населеному пункті, де здійснюється кримінальне провадження щодо нього, найбільш доцільним, на думку захисту, буде застосування особистого зобов`язання з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, що встановлені статтею 194 КПК України.

Застосування ж найбільш суворого заходу процесуального примусу не може бути зумовлено лише міркуваннями тяжкості злочину та суворості припустимого покарання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з такого.

В силу ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом положень кримінального процесуального законодавства продовження застосування будь-якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді тримання під вартою, може бути зумовлено тим, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Дійшовши висновку про доцільність продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, суд вважає, що ризики, на які посилається прокурор, не спливли.

Про ризик продовження вчинення кримінально караних діянь свідчать у сукупності наявність у обвинуваченого судимості за кримінально каране діяння проти життя людини (ч. 1 ст. 115 КК України), а також кількість інкримінованих йому в цьому провадженні епізодів злочинних діянь проти чужої власності, вчинених різними способами, під час невідбутої частини покарання за попереднім вироком, серед яких є тяжкі злочини.

На користь ризику ухилення від суду свідчать дані про особу обвинуваченого, який не має усталених соціальних зв`язків, зареєстрованого місця проживання в м. Запоріжжі, де здійснюється кримінальне провадження, а також в інших населених пунктах.

Про ризик впливу на потерпілих свідчить інформація потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що поведінка і схильність обвинуваченого до з`ясування конфліктів шляхом застосування насильства, а також спосіб пошкодження належного потерпілим майна, вселяє в них страх, і побоювання, що він буде впливати на них у зв`язку із здійсненням кримінального провадження щодо нього.

Окрім того, заявила потерпіла, обвинувачений з місця попереднього тримання надсилав їй СМС-повідомлення, які містять грубі образи та погрози здоров`ю та життю потерпілої і членів її родини.

При вирішенні вказаного питання суд враховує і тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінально караних діяння, які законом про кримінальну відповідальність віднесені до категорії тяжких злочинів, а також об`єкт злочинного посягання, яким є охоронюване Основним законом України право приватної власності, а також наслідки цього діяння у вигляді великої майнової шкоди.

Наведені судом обставини виправдовують продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу і не дають підстав для вирішення клопотання про застосування особистого зобов`язання на користь осіб, які його заявили.

Керуючись ст. ст. 177, 331, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 190 КК України, на час судового провадження в суді першої інстанції, але не більш ніж на два місяці, тобто до 24 серпня 2021 року включно.

Початок дії цієї ухвали в частині застосування запобіжного заходу обчислювати з 25 червня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів після її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1