В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2021 року Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002227 від 03 листопада 2020 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Червоноград Львівської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 09 лютого 2021 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до шести місяців арешту,
у вчиненні кримінальних правопорушень(проступку та злочинів), відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, -

встановив:

01 листопада 2020 року приблизно о 03 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку №5 по вул.Личаківській у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, застосовуючи до ОСОБА_6 насильство, яке виразилося в тому, що він підійшов ззаду та наніс удар по руці потерпілої з метою подолання опору з її боку, внаслідок чого у неї випали ключі на землю, в момент їх підняття знову штовхнув потерпілу, від чого остання втратила рівновагу та впала, отримавши синець та садна на голові, садна на спині, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, після чого відкрито викрав у потерпілої мобільний телефон марки «iPhone7» вартістю 18 000 грн., гаманець марки «TommyHelfiger» вартістю 3 200 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 3 500 грн., 100 доларів США, що згідно із курсом НБУ станом на 01.11.2020 становить 2848,30 грн., та 4 000 угорських форинтів, що згідно із курсом НБУ станом на 01.11.2020 становить 366 грн., дві банківські картки ATКБ «Приват Банк» та в`язку ключів, чим заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 27 914 грн.30коп.

Також, обвинувачений ОСОБА_4 01 листопада 2020 року приблизно о 03 год. ЗО хв., перебуваючи поблизу будинку №5 по вул.Личаківській у м. Львові, відкрито заволодівши гаманцем ОСОБА_6 , в якому знаходились дві банківські картки ATКБ «Приват Банк», діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що вказані банківські картки є офіційними документами потерпілої, які надають доступ для розпорядження коштами на її банківських рахунках, привласнив собі банківські картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , видані ОСОБА_6 ATКБ «Приват Банк», з метою їх подальшого використання для викрадення коштів потерпілої.

Крім того, 01 листопада 2020 року у період часу з 03 год. 55 хв. по 05 год. 49 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи банківську картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , таємно викрав з рахунку ОСОБА_6 , відкритому в ATКБ «ПриватБанк», грошові кошти, оплативши придбані ним товари в кав`ярні «Франсуа», що знаходиться по вул.Личаківській, 1/3 у м.Львові, на суму 79 грн., в магазині «Напої та Тютюн», що знаходиться по вул.Торгова, 11 у м.Львові, на суму 892 грн. та в закладі громадського харчування «МакДональдз», що знаходиться на пр.Шевченка, 7 у м.Львові, на суму 237 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1 208 грн.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 01 листопада 2020 року у період часу з 04 год.39 хв. по 05 год. 21 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи банківську картку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 , таємно викрав з рахунку, ОСОБА_6 , відкритому в ATКБ «ПриватБанк», грошові кошти, оплативши придбані ним товари в магазині «Напої та Тютюн», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на суму 410 грн., в аптеці «Подорожник», що знаходиться на просп.В. Чорновола, 26 у м.Львові, на суму 19 грн. 50 коп., в магазині «МІНІ-МАРКЕТ», що знаходиться по вул.Дорошенка, 6 у м.Львові, на суму 896 грн., в магазині «Продукти», що знаходиться по вул.Куліша, 25 у м.Львові, на суму 712 грн., чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2037 грн. 50 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав частково і показав, що він дійсно вчинив зазначені у вироку кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.357 КК України та ч.2 ст.185 КК України за вказаних вище обставин.

Щодо злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України вказав, що фактичні обставини кримінального правопорушення були інші ніж зазначено у обвинувальному акті і не погодився з кваліфікацією прокурора. Так, вночі 01 листопада 2020 року він йшов по вулиці Личаківській у м.Львові. Побачивши, що на тротуарі на землі сидить жінка в нетверезому стані, з ушкодженнями на обличчі, він запропонував їй допомогу, однак вона від неї відмовилася. Поки потерпіла дивилася в іншу сторону, він таємно викрав з сумочки, яка лежала на землі та була відкрита: мобільний телефон, гаманець та пішов далі. Гаманець він викинув, а гроші: приблизно 2000 гривень, 3500 угорських форинтів, дві чи три банківські карточки він забрав собі. За допомогою банківських карток він оплачував у магазинах та аптеці придбані товари, купував собі їжу. Телефон він в подальшому продав, а гроші використав на особисті потреби. Зазначив, що щиро кається та вибачається перед потерпілою.

Незважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_4 , його вина у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України за встановлених судом обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів:

- показами потерпілої в судовому засіданні, яка зазначила, що 01 листопада 2020 року приблизно о 03 год. 30 хв., вона разом з друзями поверталася додому на таксі. Вийшовши з автомобіля, вона перейшла проїжджу частину дороги на АДРЕСА_2 та підходила до свого будинку АДРЕСА_3 . Їй назустріч по тротуару йшов невідомий чоловік, що змусило її захвилюватися та прискоритися. В момент відкриття ключами брами, вона відчула перший удар по руці, від чого ключі впали на землю. Поки вона нахилилася щоб їх підняти, то відчула другий поштовх, від якого впала та вдарилася головою. В цей час сумка була вдягнута на ній через плече та була відкрита, так як вона дістала з неї ключі. Телефон також впав на землю. У зв`язку з перебуванням у шоковому стані, вона детально не пам`ятає подальших подій. Однак, вона з`ясувала, що у неї пропав телефон марки «iPhone7» вартістю 18 000 грн., гаманець марки «Tommy Helfiger» вартістю 3 200 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 3 500 грн., 100 доларів США, 4 000 угорських форинтів, дві банківські картки ATКБ «Приват Банк» та в`язка ключів. Вранці вона звернулася до установи банку та заблокувала користування банківськими картками, а в подальшому дізналася, що ними були оплачені товари. Просила задоволити цивільний позов у повному обсязі;

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02 листопада 2020 року, згідно якого потерпіла звернулася до Галицького ВП ГУ НП у Львівській області з повідомленням, що 01 листопада 2020 року близько 03 години 11 хвилин на вул. Личаківській , 5 у місті Львові невідомо особа відкрито заволоділа її телефоном, гаманцем з грошима та банківською карткою, з якої в подальшому були зняті грошові кошти. Відомості про кримінальне правопорушення за вказаних обставин були внесені до ЄРДР, про що свідчить відповідний витяг;
- даними товарного чеку, згідно якого вартість телефону, який був придбаний потерпілою 17 липня 2019 року (серійний номер телефону НОМЕР_3 ), складає 18000 гривень;
- даними висновку експерта № 1568 від 03 листопада 2020 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_6 були виявлені синець та садна на голові, садна на спині, які утворилися від неодноразової дії тупих предметів, при контакті з такими, могли виникнути 01 листопада 2020 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Кількість тілесних ушкоджень, характер їх розташування на різних анатомічних ділянках та поверхнях тіла не дають підстави стверджувати про можливість їх виникнення у потерпілої внаслідок одноразового падіння на площину з висоти власного росту;
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 04 листопада 2020 року(з фототаблицями) з якого вбачається, що потерпіла чітко впізнала ОСОБА_4 як особу, яка 01 листопада 2020 року близько 03 години 30 хвилин на АДРЕСА_3 відкрито заволоділа її особистим майном із застосуванням насильства.
Суд вважає за необхідне зазначити, що всі письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Висновок експертизи складено атестованим судовим експертом Львівського НДІ судових експертиз, відповідно до вимог діючого КПК України, з попередженням про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. Крім того, вказаний висновок узгоджується з іншими доказами у справі та дає достатні підстави вважати зазначений висновок об`єктивним.
Пред`явлення особи для впізнання, що оформлене відповідним протоколом, проведене відповідно до вимог КПК України. Крім того, потерпіла в судовому засіданні підтвердила, що впізнала обвинуваченого по статурі, рисам обличчя, одягу, а не тільки по зачісці як зазначав захисник.
Аналізуючи покази потерпілої, суд вважає її свідчення послідовними, логічними та такими, що повністю узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами, підстав для сумніву не викликають.
В той же час показання обвинуваченого про те, що він не вчиняв кримінально-караного діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд розцінює як намагання завадити встановленню істини по справі, уникнути покарання за умисний злочин.
Згідно з положеннями ч. 1-2 ст. 22 КПК України принцип змагальності передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Отже, судом забезпечено як стороні обвинувачення, так і стороні захисту всі можливості щодо реалізації своїх процесуальних прав щодо збирання та представлення доказів в суді. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає безпідставними посилання сторони захисту, що сторона обвинувачення повинна була зібрати і докази невинуватості ОСОБА_4 .
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а тому його дії слід кваліфікувати як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.
Щодо вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.357 КК України та ч.2 ст.185 КК України, допитаний у судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі та зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінальних правопорушень, відповідають дійсності.
Покази обвинуваченого за цими епізодами не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях за ч.1 ст.357 КК України та ч.2 ст.185 КК, погодженні з кваліфікацією вчинених ним діянь, підтвердженням фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують його особу.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки він вчинив:
-кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, - викрадення, привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів;
-злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, які віднесені кримінальним законом(ст.12 КК України) до категорії кримінальних проступків за ч.1 ст.357 КК України, нетяжких злочинів за ч.2 ст.185 КК України та до тяжкого злочину за ч.2 ст.186 КК України;

- особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, на шлях виправлення не став, продовжив злочинну діяльність, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2015 року з приводу наркотичної залежності, на обліку у психіатра не перебуває;

-в силу статей 66, 67 Кримінального кодексу України, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. При цьому, суд звертає увагу, що зазначення обвинуваченим в судовому засіданні, що він щиро кається у вчинених ним кримінальному проступку за ч.1 ст.357 та злочині, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, не може бути визнане як щире каяття, яке пом`якшує покарання.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у в постанові №166/1065/18, розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи в скоєнні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відтак, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , не можливо без його ізоляції від суспільства. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що обвинувачений має бути засудженим:
-за ч.1 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією вказаної статті;
-за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією вказаної статті;
-за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі санкції статті.

За сукупністю вказаних злочинів ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі.

09 лютого 2021 року вироком Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Відтак остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі, шляхом поглинання покарання що призначене обвинуваченому за попереднім вироком суду у виді арешту строком шість місяців, більш суворим покаранням за даним вироком.
Саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Під час розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_6 подала до суду цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій їй була спричинена матеріальна шкода у розмірі 31159,80 грн.

Крім того, зазначає, що діями обвинуваченого їй спричинена і моральна шкода, яку вона оцінює у 30 000 грн.

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За нормами ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Як передбачено у ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У п.7 ч.1 ст.368 КПК України зазначено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Судовим розглядом встановлено, що потерпілій ОСОБА_6 дійсно була спричинена матеріальна шкода кримінальними правопорушеннями, яка складається з вартості: мобільного телефону марки «iPhone7» вартістю 18 000 грн., гаманця марки «Tommy Helfiger» вартістю 3 200 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 3 500 грн., 100 доларів США, що згідно із курсом НБУ станом на 01.11.2020 становить 2848,30 грн., та 4 000 угорських форинтів, що згідно із курсом НБУ станом на 01.11.2020 становить 366 грн., та використані грошові кошти з банківських карток на суму 3245,50 грн., всього 31159,80 грн. Відтак, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частинами третьою-п`ятою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як вбачається з пояснень потерпілої, отриманих в судовому засіданні, останній був спричинений фізичний біль та страждання у момент вчинення кримінально караних діянь. Крім того, події злочинів призвели і до нервового стресу потерпілої.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, істотність вимушених змін в організації життя, основоположних засад виваженості і справедливості та доходить висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілої 20000 грн. Саме така сума відшкодування, на думку суду, буде еквівалентна завданим їй моральним стражданням.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою був обраний ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова 27 листопада 2020 року .

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому положеннями ч. 6 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень(проступку та злочинів) передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст.357 Кримінального кодексу - у виді одного року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді двох років обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України - у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання у виді арешту строком шість місяців, що було призначено ОСОБА_4 вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09 лютого 2021 року зазначеним вище, більш суворим покаранням, та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком чотири роки.
До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити незмінним у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 27 листопада 2020 року.
Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 :

-у відшкодування матеріальної шкоди суму 31 159 ( тридцять одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять) грн 80 коп.,

-у відшкодування моральної шкоди суму 20 000,00( двадцять тисяч) грн.

Судові витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляції через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1