Справа № 461/2693/21
Провадження № 1-кс/461/2074/21
УХВАЛА

16.04.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та прокурора,

встановив:

скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноваженого прокурора Львівської обласної прокуратури розглянути його заяву від 28.02.2021 року про проведення слідчих дій та визнання його потерпілим у порядку ст.55 КПК України, в межах кримінального провадження, розпочатого на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.02.2021 року.

Подану скаргу мотивує тим, що 28.02.2021 року він звернувся до прокурора з клопотанням про проведення його допиту як заявника у кримінальному провадженні та визнання потерпілим. Однак, таке клопотання не було розглянуто належним чином, у відповідності до вимог статей 220,55 КПК України, чим порушено процесуальні права скаржника у кримінальному провадженні.

Скаржник та його захисник в судовому засіданні скаргу підтримали, з мотивів наведених у ній.

Прокурор подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій скаргу заперечив, вказуючи на її необґрунтованість.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, неявка слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи скаржника та його захисника, приходжу до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 являється заявником та одночасно скаржником у справі №461/1395/20, яка була предметом розгляду слідчого судді та у якій ухвалено рішення про зобов`язання уповноважених посадових осіб Львівської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР.

Станом на день розгляду даної скарги відомостей про виконання ухвали слідчого судді у згаданій справі немає.

28.02.2021 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням про проведення його допиту та визнання потерпілим, відповідно до ст. 55 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Згідно з ч.2 даної норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення нею кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Частиною 5 ст. 55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. У частині 3 вказаної статті зазначено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Водночас, доказів належного розгляду клопотання ОСОБА_3 від 28.02.2021 року, з дотриманням положень ст.ст.55, 220 КПК України, в ході розгляду справи не здобуто.

Згідно статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частинами 1 ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, в порушення вимог ст.55,220 КПК України, прокурором належним чином не розглянуто клопотання скаржника та не винесено за результатами розгляду клопотання від 28.02.2021 року вмотивованого процесуального рішення, а також не повідомлено заявника про результати його розгляду у встановлений законом спосіб.

Отже, доводи прокурора не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи наведене, приходжу до переконання, що слід зобов`язати Львівську обласну прокуратуру (посадову особу уповноважену на розгляд клопотань в порядку ст.220 КПК України) розглянути клопотання ОСОБА_3 від 28.02.2021 року та повідомити автора клопотання про прийняте рішення у спосіб та строки визначені КПК України, що в даному випадку є процесуальною гарантією захисту прав, свобод та інтересів заявника та відповідає завданням кримінального провадження.
При цьому, питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування відносяться виключно до компетенції органу досудового розслідування у провадженні якого перебуває справа, та який, у відповідності до ст.ст.40, 40-1 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Таким чином, слідчий суддя не вправі в даному випадку зобов`язувати слідчого (прокурора) проводити ті чи інші слідчі та процесуальній дії кримінальному провадженні.

Разом з цим, вимога ОСОБА_3 щодо виконання ухвали слідчого судді у справі 461/1395/21 не є процесуальною дією чи бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку ст. 303 КПК України. За цих обставин, відсутні законні підстави повторно зобов`язувати прокурора повторно вчиняти дії які були предметом розгляду та оцінки слідчим суддею під час розгляду скарги ОСОБА_3 у справі 461/1395/21, оскільки з цього приводу вже є відповідне судове рішення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати Львівську обласну прокуратуру (посадову особу уповноважену на розгляд клопотань в порядку ст.220 КПК України) розглянути клопотання ОСОБА_3 від 28.02.2021 року та повідомити автора клопотання про прийняте рішення у спосіб та строки визначені КПК України.

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя В.Стрельбицький