Справа № 309/305/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в режимі відіоконференції матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/1047/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 25. 09. 2020.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою до 26. 11. 2020, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Драгово, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 05. 11. 2019 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03(три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку на 02 (два) роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Із матеріалів контрольного провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 24. 01. 2020 за №0000088 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, знаходиться в провадженні Хустського районного суду Закарпатської області.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції вказав, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в Хустському районному суді триває, крім того, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчинені передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 06 (шести) років. Крім того, суд взяв до уваги те, що обвинувачений раніше судимий вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 05. 11. 2019 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки й на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку на 02 (два) роки, на шлях виправлення не став та обвинувачується у вчиненні нового умисного, корисливого злочину. В ухвалі також вказується і на те, що
-2-

ОСОБА_6 вчинив злочин під час іспитового строку з порушенням обов`язків, покладених на нього судом у порядку визначеному ст. ст. 75, 76 КК України. На даний час судовий розгляд ще не розпочатий. В обвинуваченого відсутнє постійне місце роботи, характеризується посередньо. 24. 01. 2020 у зв`язку з відсутністю за місцем проживання органом досудового розслідування був оголошений у розшук. Також судом констатовано, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може вчиняти нові злочини, про що свідчить надана до кримінального провадження досудова доповідь від 03. 07. 2020 з Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області. У вказаній досудовій доповіді зазначено високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення з боку ОСОБА_6 та неможливість виправлення останнього без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчиняти нові злочини, тому на даний час у ході судового розгляду кримінального провадження продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, на які вказується в ухвалі слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01. 02. 2020 про обрання ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду від 25. 09. 2020 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати та обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати постійне місце проживання в нічну пору доби. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою і такою, що не відповідає практиці Європейського суду з прав людини, оскільки не містить жодних доказів про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, чи з`явлення нових даних, які підтверджують існування вказаних ризиків. Вважає надуманими твердження прокурора і суду про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду через перебування ОСОБА_6 у розшуку, а також про необґрунтованість ризику продовження протиправної поведінки та незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження через наявність у нього судимості. Просить врахувати, що обвинувачений ОСОБА_6 у період з 24. 01. 2020 і до моменту затримання - 01. 02. 2020, перебував по місцю проживання і від слідства не переховувався, а доводи його ухилення від органу досудового розслідування та суду є безпідставними і гуртуються на підроблених слідчим доказах. Оголошення обвинуваченого у розшук саме по собі ще не свідчить про його ухилення від слідства. Також вказує на те, що під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, однак дана норма не містить посилання на продовження раніше обраного запобіжного заходу, оскільки положення ч. 3 ст. 315 КПК України визнано неконституційним. Одночасно захисник адвокат ОСОБА_7 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 25. 09. 2020, посилаючись на те, що такий строк ним було пропущено з поважних причин, оскільки копія зазначеної ухвали суду ним отримана 03. 11. 2020.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, промову прокурора ОСОБА_5 , яка уважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 до задоволення не підлягає, з таких підстав.
-3-

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана зокрема на ухвалу суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала суду в цьому контрольному провадженні булла проголошена 25. 09. 2020.
Статтею 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Як вбачається із клопотання, вказана ухвала в апеляційному порядку адвокатом в належний строк оскаржена не була з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної ухвали отримав лише 03. 11. 2020, що свідчить про поважність причин на оскарження ухвали суду в апеляційному порядку.
Оскільки наведені підстави є поважними, з метою дотримання загальних засад кримінального провадження, зокрема доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, відповідно до вимог ст. 117 КПК України, колегія суддів вважає за можливе поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 25. 09. 2020 щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
У відповідності до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.
Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, місцевий суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

-4-

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Зі змісту ст. 199 КПК України вбачається, що слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою. Прокурором доведено, що заявлені ним в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, натомість захисником даних, які б свідчили про відсутність цих ризиків в апеляційній скарзі не наведено.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом об`єктивно враховано, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до категорії тяжких, обставини вчинення цього кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що судовий розгляд не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може ухилятися від явки до суду та виконання процесуальних рішень, незаконно впливати на потерпілого та свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а

-5-

також перешкоджати встановленню істини у справі, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу ризики не зменшилися і не відпали та виправдовують тримання його під вартою.
При цьому судом першої інстанції вірно констатовано, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання, натомість обставин, які б свідчили про те, що обраний ОСОБА_6 захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, - не встановлено й стороною захисту не доведено, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою .
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення визначеного строку дії запобіжного заходу про тримання ОСОБА_6 під вартою. Такий висновок апеляційний суд вважає належним чином вмотивованим, а викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та не виправданим жодним аргументом сторони обвинувачення, а також про те, що жоден із передбачених ст. 177 КПК України ризиків не підтверджується об`єктивними, належними та допустимими доказами, а доводи сторони обвинувачення є тільки припущеннями, і при цьому, прокурором не наведеної жодної переконливої обставини, яка б унеможливлювала застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Зазначені в апеляційній скарзі посилання сторони захисту на упередженість сторони обвинувачення, фальсифікацію даних, які стали підставами для оголошення ОСОБА_6 у розшук, що потягло за собою необґрунтоване застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою, а також інші численні процесуальні порушеннями вимог КПК України, допущені під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження щодо останнього, апеляційний суд визнає неспроможними як такі, що не підтверджені будь-якими доказами, а тому вони не впливають на висновки про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Посилання ж на інші нові обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшились та не виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не містить. Натомість фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 тяжкого злочину, можливе покарання, яке очікує особу, в разі доведення її вини у вчиненні даного кримінального правопорушення, кількість доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, спростовує доводи апеляційної скарги про необґрунтоване продовження застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого

-6-

ОСОБА_6 є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог статей 177, 178, 183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , подана в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т АН О В И В:

клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити. Поновити захиснику адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 25. 09. 2020.
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 25. 09. 2020 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: