ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0007159 від 24.07.2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 липня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 задоволено, запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів, а саме до 23 вересня 2021 року включно.

ЄУНСС №723/3021/16-к Головуючий суддя І інстанції: ОСОБА_9
Провадження№11-кп/822/327/21 суддя ОСОБА_10 , основні присяжні: Категорія ст. 199, 331 КПК України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.
Стверджує, що судом не вмотивовано та не наведено підстав, які зумовили необхідність продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Свої апеляційні вимоги обґрунтовував тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, в даному кримінальному провадженні відсутні, а обґрунтована підозра не може бути єдиним виправданням тримання під вартою. Зважаючи й на те, що під вартою він утримується вже тривалий час (5 років). При цьому, рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази його ухилення від слідства та суду, впливу на свідків та потерпілих, чи намаганням перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Позиції сторін.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та в його інтересах захисник ОСОБА_7 доповнили свої апеляційні вимоги, в яких вказували на незаконність складу суду присяжних, яким було прийнято рішення про продовження строку тримання під вартою, відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 331 КПК України. Просили скасувати ухвалу суду та негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти.
Прокурор просив апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю - доповідача, яка виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , міркування учасників судового провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Частиною 2 ст. 331 КПК України, передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.
Ухвалюючи рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.
На думку колегії суддів, дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції були дотримані повністю.
Як вбачається з ухвали суду від 26.07.2021 року, на даний час в Кіцманському районному суді перебуває на розгляді кримінальне провадження №0007159 по обвинуваченню ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України та ОСОБА_8 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ст. 257 КК України. Стороною обвинувачення було дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази свідчать про об`єктивний зв`язок обвинувачених із вчиненням інкримінованих їм кримінальних правопорушень та обґрунтованість пред`явленої підозри, про що вказано у клопотанні та ухвалі суду.
Так, ухвалою Кіцманського районного суду 26.07.2021 р., обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23.09.2021 року включно.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
З`ясовуючи дані особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був неодноразово судимим, може здійснювати тиск на потерпілих та свідків шляхом залякування й застосування насильства до них, з метою зміни ними показань, оскільки йому відомі їх адреси проживання. Окрім того, ОСОБА_6 вчинив нові умисні злочини під час не знятої та не погашеної судимості, а також перебуваючи в ув`язненні скоїв новий злочин, тому існує ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, що саме тримання під вартою спроможне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , а ризики зазначені в клопотанні прокурора не зменшилися та продовжують існувати.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошував, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Таким чином, основною метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії судового розгляду фактично є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
В ході досудового розслідування та в судовому засіданні не встановлено обставин, які б вказували, що ОСОБА_6 став менш суспільно-небезпечним і застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження.
Крім того, враховуючи те, що розгляд цього кримінального провадження не закінчено судом, на даний час судом допитаний лише один потерпілий, а допит інших потерпілих ще не проведено, беручи до уваги також дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованих йому діянь, в разі доведення яких, ОСОБА_6 загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі, за таких обставин, доводи, які були раніше встановлені під час розгляду клопотань про обрання міри запобіжного заходу і його продовженні, колегія суддів переконана, що є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, а існують і на даний час.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 в частині того, що рішення про продовження строку утримання його тримання під вартою прийнято незаконним складом суду, то склад апеляційного суду вважає їх недоведеними, зважаючи на таке.
Статтею 35 ч.3 КПК України встановлено, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів.
Частина 1 ст. 319 КПК України передбачає, що судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів.
Отже, у зв`язку із наведеним, колегією суддів не встановлено грубого порушення норм КПК України, яке б могло вплинути на прийняте судом рішення, як і не вбачає підстав для скасування ухвали суду з цих підстав.
Крім того, згідно ч.2 ст. 422-1 КПК України, суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції:
-ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою;
-клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
За таких обставин, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку всім доводам обвинуваченого ОСОБА_6 , які він навів під час розгляду його апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, оскільки обмежена матеріалами кримінального провадження для повного дослідження доводів останнього.
Крім того, слід зазначити, що рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою на даному етапі розгляду справи є проміжним, яке винесено задля забезпечення заходів кримінального провадження, серед яких і запобіжний захід, для безперешкодного продовження розгляду справи по суті.
Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та прийняв законне і обґрунтоване рішення про продовження такого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ..
Доводи, що наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , з урахуванням його особи, тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявність ризиків щодо процесуальної поведінки обвинуваченого, не дають підстав для скасування ухвали суду та обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, як про те апелює останній.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 407, 418, 419, 422-1, ч.2 532 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 23 вересня 2021 року включно - без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3