УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/259/20

14 квітня 2021 року

Слідчий суддя Костопільського районного суду Рівненської області ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю заявника ОСОБА_3 ,

начальника СВ ВП № 2 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костопіль клопотанням ФОП ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що ухвалою слідчого судді від 05.02.2020 року було накладено арешт на її майно, а саме товар у вигляді деревинних дров загальною кількістю 40 метрів кубічних. Дане майно було затримано працівниками поліції під час його перевезення до місця призначення громадянином ОСОБА_5 , який перевозив його власним автомобілем марки ЗІЛ 131, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до товарно-транспортної накладної № 22 від 31.01.2020 р. та громадянином ОСОБА_6 , який перевозив її майно своїм власним автомобілем марки ЗІЛ 131 д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до товарно-транспортної накладної № 23 від 31.01.2020 року. На підтвердження належності їй арештованого майна заявниця надала суду копії договорів про співпрацю з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 05.01.2020 р., вищевказані товарно-транспортні накладні, акти прийому передачі деревини від 31.01.2020 р., договір купівлі-продажу деревини дров`яної від 01.01.2020 року та акт прийому-передачі до договору куплі-продажу від 01.01.2020 р.. Враховуючи, що з моменту накладення арешту на вказане майно пройшло вже багато часу і слідчий поліції міг провести всі необхідні слідчі дії, то вважає. що відпала потреба в арешті даного майна.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 клопотання підтримала повністю та з аналогічних підстав.

Начальник СВ СВ ВП №2 РРУП ГУНП в Рівненській ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки, заявниця ОСОБА_3 не має відношення до арештованого майна, а надані нею докази викликають сумніви в тому, що вона є власником цього майна.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 05.02.2020 року за наслідками розгляду клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000088 від 31.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України, було накладено арешт щляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на лісопродукцію; деревину, заміри загальної кількості, якої становлять: довжина 3,75м; ширина 2,05м; висота 2,65м, яка знаходилася на кузові автомобіля марки ЗИЛ моделі 131, д.н.з. НОМЕР_1 , та деревину, заміри загальної кількості, якої становлять: довжина 3,9м; ширина 2м; висота 2,65м, яка знаходилася на кузові автомобіля марки ЗИЛ моделі 131, д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК).

З матеріалів клопотання слідчого СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт майна, вбачається, що водіями автомобілів ЗИЛ 131, д.н.з. НОМЕР_1 , та ЗИЛ 131, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підтвердження законності походження деревини, яка знаходилася в їх автомобілях було надано товарно-транспортні накладні №139 від 31.01.2020 року і №140 від 31.01.2020 року, з яких вбачається, що автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_8 здійснює перевезення деревини за замовленням ФОП ОСОБА_9 , вантажодержувач ТзОВ Свиспан-Лімітед, пункт навантаження с. Грушівка, пункт розвантаження м. Костопіль. В даних накладних відсутні будь які вказівки про те, що ОСОБА_3 є власником майна.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 р. товарно-транспортної накладної це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Тобто фактично товарно-транспортна накладна є документом, який підтверджує право власності на майно, яке перевозиться.

В зв`язку з цим, право власності на майно, яке перевозиться, не може бути підтверджене показами свідків, а тому в задоволенні клопотання заявниці про допит свідків на підтвердження права власності на арештоване майно було відмовлено.

Враховуючи, що з часу накладення арешту на майно, органами досудового розслідування не було здобуто доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 є власником арештованого майна, то у слідчого судді є сумніви щодо достовірності та часу вчинення товарно-транспортних накладних, які були надані заявницею на підтвердження того, що арештоване майно є її власністю.

Долучені до клопотання про арешт майна договір купівлі-продажу деревини дров`яної від 01.01.2020 року та акт прийому-передачі до договору куплі-продажу від 01.01.2020 р. не можуть бути доказом того, що майно, яке знаходилося на автомобілях та було арештоване, належить саме заявниці.

Таким чином встановлено, що при арешті майна ОСОБА_3 не значилась в документах, які були надані перевізниками, як власник або володілець майна, в ухвалі про арешт та в клопотанні про скасування арешту зазначено різний об`єм деревини, під час судового розгляду клопотання не здобуто переконливих пояснень щодо розбіжностей в товарно-транспортних накладних наданих перевізниками та заявницею. В зв`язку з цим слідчий суддя дійшов висновку, що заявницею ФОП ОСОБА_3 не надано беззаперечних доказів, що вона є власником арештованого майна, а тому її клопотання про скасування арешту майна не підлягає до задовлення.

Керуючись ст.ст. 174, 309, 369-376 КПК України слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1