Справа № 282/1298/20
Провадження № 1-кп/282/76/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2021

смт. Любар
Любарський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000062 від 13.03.2020 стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Любар, Любарського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого 12.12.2019 Любарським районним судом за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 годин,
за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 засуджений вироком Любарського районного суду від 12 грудня 2019 року за ч. 1 ст. 164 КК України до 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

05 лютого 2020 року засудженого ОСОБА_4 взято на облік Любарським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, роз`яснено умови відбування покарання і видано направлення до Любарської селищної ради на відбування встановленої судом кількості годин.

Так, відповідно до розпорядження Любарської селищної ради №25 від 11.02.2020, ОСОБА_4 було встановлено графік роботи по чотири години щодня, крім неділі, святкових днів та визначено перелік об`єктів і видів робіт, починаючи з 12.02.2020. Однак, останній, будучи офіційно попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, без поважних причин допустив невихід на громадські роботи, а саме: протягом лютого 2020 року, з 17.02.2020 по 21.02.2020 ОСОБА_4 без поважних причин не відпрацював 20 годин громадських робіт з 32 годин за графіком відпрацювання. В березні 2020 року, в період з 02.03.2020 по 11.03.2020 ОСОБА_4 не відпрацював 32 години. На відпрацювання не з`явився без поважних причин.

Не зважаючи на офіційне попередження, засуджений ОСОБА_4 без поважних причин допустив системний невихід на громадські роботи в період з 17 лютого 2020 по 11 березня 2020 року, що становить 52 години.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 допустив системний невихід без поважних причин на громадські роботи з 17 лютого 2020 року по 11 березня 2020 року, чим ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт, внаслідок чого, станом на 11.03.2020 не відпрацював 52 години громадських робіт без поважних причин.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні згаданого кримінального правопорушення визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював та надав покази, які відповідають висунутому обвинуваченню.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення іншими учасниками судового засідання також не оспорюється.
За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченому та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.
Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, його ставлення до вчиненого, а також те, що на обліку у психіатра та нарколога не значиться, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, по місцю проживання характеризується позитивно, будучи засудженим за вчинення умисного злочину, ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив та не бажає стати на шлях виправлення.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді обмеження волі, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.
Речові докази, процесуальні витрати по справі відсутні. Арешт на майно не накладався. Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, засудженого звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої ст. 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1