Справа № 584/1068/15-к
Провадження № 1-кс/584/110/21
УХВАЛА
11.05.2021 м. Путивль
Посилаючись на те, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованим, протиправним, незаконним та таким, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України та ст. 110 КПК України, просив оскаржувану постанову слідчого скасувати.
Представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, зврнувся до суду з письмовою заявою у якій вимоги, викладені ним у поданій скарзі, підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі та без участі потерпілого ОСОБА_3 .
Слідчий в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином.
Відповідно до положень п.3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні потерпілим та його представником може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Постановою начальника СВ Путивльського відділення поліції Глухівського відділу поліції ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_5 від 28.10.2017, зазначене кримінальне провадження закрито в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Зокрема, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, своє рішення про закриття кримінального провадження слідчий обгрунтовує тим, що у ході досудового розслідування було встановлено, що в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є крадіжка поєднана з проникненням у сховище, оскільки те обладнання, котре вивіз ОСОБА_7 із цеху, розташованого в АДРЕСА_1 , він вважав, що належить йому, що підтверджується зібраними матеріалами, а також свідченнями свідків, а спір з приводу права власності на зазначене обладнання, належить вирішувати в порядку цивільного або господарського судочинства, оскільки зазначений спір є компетенцією судів відповідних рівнів та виник з приводу господарської діяльності даних суб`єктів господарювання. Дані обставини свідчать про відсутність умислу в діях ОСОБА_7 на вчинення даного кримінального правопорушення, а його дії спрямовувались на збереження належного йому майна.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення, або відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
В силу вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до положень ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом (ч.1). Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч.2). Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді (ч. 3).
В силу вимог ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1). Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч.2).
У ході проведення досудового розслідування шляхом допиту свідків, потерпілого ОСОБА_3 , витребуваннням необхідних документів, було встановлено, що на підставі усної домовленості про організацію спільного виробництва більярдних київ, приватний підприємець ОСОБА_3 , будучи власником приміщення цеху по АДРЕСА_1 , передав в користування приватному підприємцю ОСОБА_7 зазначене приміщення та необхідне устаткування. Консультування по перепрофілюванню виробництва здійснював ОСОБА_6 , який мав знання по виробництву київ. Потерпілий ОСОБА_3 також зазначив, що під час перепрофілювання виробництва жодних вкладень ОСОБА_6 не робив. ОСОБА_3 закупляв матеріали для виробництва і постачав його ОСОБА_7 , після чого купував у ОСОБА_7 незакінчену продукцію та в м. Харкові остаточно її доробляв та в подальшому реалізовував. У 2010 році після того як ОСОБА_6 розпочав своє виробництво, потерпілий ОСОБА_3 вирішив припинити з ним стосунки і більше з ним не спілкувався. У 2013 році ОСОБА_6 подав позов до суду з метою витребування з ОСОБА_3 компенсації.
В подальшому, під час здійснення спільної підприємницької діяльності між ними виникла суперечка щодо права власності на це обладнання, яке ОСОБА_7 вважав своїм, що вказує на наявність спору про право цивільне між вказаними фізичними особами-підприємцями.
Зокрема, ОСОБА_7 зазначив, що факт придбання ним обладнання у ОСОБА_3 підтверджується аудіозаписом судового засідання у Орджонікідзевському районному суді м. Харкова, під час якого сам ОСОБА_3 визнав факт продажу деревообробного обладнання ОСОБА_7 .
Будучи допитаним у якості свідка ОСОБА_6 зазначив, що спільно з потерпілим ОСОБА_3 здійснював господарську діяльність на території міста Путивль з виробництва київ з 2008 року. В 2011 році припинив господарську діяльність та з метою отримання коштів вкладених в виробництво звернувся з позовом до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, а також заперечив свою причетність до зникнення належного ОСОБА_3 обладнання.
Крім того, потерпілий ОСОБА_3 в своїй заяві про злочин від 01.07.2014, яку зафіксовано у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення зазначав про викрадення 28.06.2014 гр. ОСОБА_6 належного йому обладнання, котре знаходилось по АДРЕСА_1 .
Разом з тим, зазначені обставини не знайшли свого підтвердження у ході досудового розслідування.
Таким чином, відносини, що склались між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , а також між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 носять цивільно-правовий характер, та підлягають захисту в порядку, визначеному ЦК України, а не в кримінальному провадженні, завданням якого є захист особи від кримінальних правопорушень.
Враховуючи викладене, слідчий дійшов обгрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та прийняв законне рішення про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13.05.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1