Справа № 454/1730/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/791/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

на розгляді Сокальського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 01 жовтня 2021 року включно.
Своє рішення суд мотивував доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 зазначає, що ухвала суду є незаконною.

Звертає увагу на те, що матеріали клопотання не містять доказів наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Покликаючись на практику ЄСПЛ апелянт аргументує позицію сторони захисту щодо недоведеності прокурором заявлених ризиків та необґрунтованість судом їх наявності.

Наголошує, що судом не було враховано особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працевлаштований, раніше не судимий. Окрім цього, ОСОБА_6 є учасником бойових дій, приймав участь в АТО в період з 2014 по 2016 роки, має бойові поранення, а також бойові нагороди. В лікаря нарколога чи психіатра на обліку не перебуває.

Вважає безпідставним покликання суду про те, що ОСОБА_6 не відшкодував шкоду, оскільки обвинувачений з 01 квітня 2020 року перебуває під вартою, а тому позбавлений такої можливості.

На думку апелянта, судом не було проаналізовано аргументів сторони захисту щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу та не розглянуто жодного альтернативного триманню під вартою заходу.

Просить скасувати ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року та винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою або обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення і залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Так, ч.2 ст. 392 КПК України Законом України від №1027-ІХ від 02 грудня 2020 року Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, який набрав чинності 14 січня 2021 року, доповнено абзацом другим, відповідно до якого ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
На думку колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.
Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні, які також слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду про те, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.
Покликання захисника адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції на наявність постійного місця проживання і позитивну характеристику особи обвинуваченого, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Отже, на думку колегії суддів, виправданим є подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , з врахуванням тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин кримінального провадження та мотивів клопотання прокурора.
Окрім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).
Що стосується покликання захисника обвинуваченого у апеляційній скарзі про недостатність доказів у даному кримінально провадженні та на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, то такі, на думку колегія суддів, є безпідставними, виходячи з наступного.
Так, при вирішенні питання про законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів звертає увагу на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.
Зокрема, на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.
Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4