ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1286/21 Справа № 202/4037/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2021 року про відмову в задоволенні скарги на повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 362 КК України у кримінальному провадженні № 0000752 від 09.10.2020 року,
за участю:
прокурора ОСОБА_9
підозрюваної ОСОБА_8
захисника ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2021 року відмовлено в задоволенні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 365-2 КК України та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 362 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя, зазначив наступне.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Визнаючи необґрунтованими доводи скарги захисників про те, що підозра ОСОБА_8 і змінена підозра складені/повідомлені особою, якій в установленому законом порядку не доручалося проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та яка не набула повноважень слідчого у конкретному кримінальному провадженні, слідчий суддя, зазначив, що заступник начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - начальник Слідчого управління, ОСОБА_10 , є керівником Слідчого управління всієї області, тому має право визначати слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування у будь-якому відділенні поліції Дніпропетровської області.
Слідчий суддя також дійшов висновку про необґрунтованість тверджень скаржників, що підозри були погоджені особою, яка в установленому законом порядку не набула повноважень прокурора у цьому кримінальному провадженні.
Так, слідчий суддя зазначив, що постановами заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 від 17.05.2021 року був визначений склад групи прокурорів у кримінальних провадженнях № 0000191 від 07.05.2021 року і № 0000190 від 07.05.2021 року, які постановою від 17.05.2021 року були об`єднанні в провадження № 0000752, серед яких у складі групи прокурорів прокурор Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 , який наказом керівника обласної прокуратури від 21.07.2021 року № 690 був направлений до Дніпропетровської обласної прокуратури з метою включення до групи прокурорів.
У зв`язку з зазначеним, заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 , на думку слідчого судді, мав право включити прокурора ОСОБА_9 до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисники ставлять питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та просять постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити та скасувати повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 3652, ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 362 КК України, повідомлених у кримінальному провадженні слідчим СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 за погодженням з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 та зобов`язати уповноважену особу, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо скасування повідомлення про підозру від 17.05.2021 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 18.05.2021 року стосовно ОСОБА_8 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисники наводять такі доводи.
Слідчим суддею не зазначено, на підставі яких норм чинного законодавства було зроблено висновки про те, що начальник СУ ГУНП в Дніпропетровській області є керівником Слідчого управління всієї області, а тому має право визначати слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, у будь-якому відділені поліції Дніпропетровської області, що, думку захисника, суперечить вимогам п. 8 ч. 1 ст. 3 та ст. 38 КПК України.
Зазначає, що після того, як заступник керівника обласної прокуратури виніс постанову в порядку ч. 5 ст. 36 КПК України про доручення проведення досудового розслідування іншому органу, а саме СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП (Нині ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області), начальник СУ ГУНП в Дніпропетровській області не мав повноважень визначати групу слідчих у цьому кримінальному провадженні, оскільки керівником органу досудового розслідування був начальник СВ Чечелівського ВП і тільки він мав приймати таке процесуальне рішення.
Таким чином, вважає, що постанова начальника СУ ГУНП в Дніпропетровської області винесена після постанови заступника керівника обласної прокуратури, тому він діяв поза межами своїх повноважень і всі слідчі, визначені ним у постанові, в тому числі і слідчий ОСОБА_12 , не набули повноважень слідчих у кримінальному провадженні № 0000752. Отже, повідомлення про підозру та зміну повідомлення про підозру від 17 та 18 травня 2021 року здійснено ОСОБА_8 з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тобто особою, якій в установленому законом порядку не доручалося проведення досудового розслідування та яка не набула повноважень слідчого у цьому кримінальному провадженні.
За змістом апеляційної скарги, сторона захисту також стверджує, що у заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 відсутні повноваження на включення прокурорів окружної прокуратури до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні, у яких відповідним органом прокуратури у розумінні ч. 1 ст. 37 КПК України, є Дніпропетровська обласна прокуратура, оскільки він не є керівником обласної прокуратури.
За таких обставин, прокурор Західної окружної прокуратури ОСОБА_9 в установленому законом порядку не набув повноважень прокурора у цьому кримінальному провадженні, що виключало можливість реалізації ним повноважень, передбачених ст. 36 КПК України.
Захисники також вважають безпідставним посилання слідчого судді на наказ керівника обласної прокуратури від 21.07.2021 року № 690 про направлення прокурора ОСОБА_9 до Дніпропетровської обласної прокуратури з метою включення до групи прокурорів, оскільки в такому наказі відсутнє нормативне обґрунтування, він прийнятий з перевищенням повноважень керівника обласної прокуратури, а саме з порушенням вимог ст. ст. 11, 17 Закону України «Про прокуратуру», а також такий наказ не відноситься до предмета судового розгляду, у зв`язку з тим, прийнятий через два місяці після повідомлення та зміну повідомлення про підозру.
Таким чином, повідомлення про підозру та зміну повідомлення про підозру від 17 та 18 травня 2021 року здійснено ОСОБА_8 з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тобто погоджено особою, яка в установленому законом порядку не набула повноважень прокурора.
Сторона захисту також посилається на необґрунтованість самого повідомлення про підозру та помилковість висновків слідчого судді, що обґрунтованість підозри не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України.
Зазначають, що в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри, в обґрунтуванні злочинної організації зазначено, що до складу злочинної організації увійшли ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , невстановлена досудовим розслідуванням особа та ОСОБА_15 , однак, крім ОСОБА_8 жодній з зазначених членів злочинної організації, підозра за ч. 4 ст. 28 -ч. 3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 28 - ст. 362 КК України, не повідомлялося.
Таким чином, висновки, викладені в повідомленні про підозру ОСОБА_8 не відповідають дійсності, так як іншим членам «злочинної організації» по епізодам, які інкримінуються ОСОБА_8 про підозру не повідомлялося, отже її участь в злочинній організації по вказаним епізодам є явно незаконною. Про це також зазначено і в мотивувальній частині ухвали Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2021 року по справі № 204/3568/21 про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_8 .
Крім того, виділяючи матеріали відносно ОСОБА_8 та не повідомляючи інших, визначених в підозрі ОСОБА_8 членів злочинної організації в скоєнні злочинів, які їй інкримінуються, орган досудового розслідування визнав відсутність єдиного наміру щодо вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, прагнення досягнення єдиного злочинного результату між ОСОБА_8 та іншими особами, що залишилось поза увагою слідчого судді.
В апеляційній скарзі захисники також наголошують, що ОСОБА_8 , як нотаріус не вчинила будь-яких заборонених діючим законодавством протиправних дій, які утворюють склад злочинів, передбачених ст. ст. 365-2, ч. 3 ст. 362 КК України. Порядок виконання дій підозрюваною ОСОБА_8 , а саме, спочатку виконання нотаріальних дій, реєстрація, а потім видача генеральної довіреності ОСОБА_16 , підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження документами, на які сторона захисту посилалася під час розгляду скарги слідчим суддею. Той факт, що при формулюванні підозри відносно ОСОБА_8 стороною обвинувачення визначений зовсім інший порядок, який по суті штучно створює уявлення, щодо направленості дій ОСОБА_8 на здійснення протиправних дій, на думку захисників, є очевидним та не має жодного відношення до оцінки доказів.
Позиції учасників судового провадження.
ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу і з підстав, зазначених в скарзі, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та скасувати повідомлення про підозру.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною і просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги захисників, дослідивши матеріали, долучені до скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя належним чином виконав вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги слідує, що як на підставу для скасування повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри захисники посилаються на:
1) повідомлення про підозру та повідомлення про зміну підозри складені та вручені особою, якій в установленому законом порядку не доручалося проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та яка не набула повноважень слідчого у цьому кримінальному провадженні;
2) повідомлення про підозру та повідомлення про зміну підозри погоджені особою, яка в установленому законом порядку не набула повноважень прокурора у цьому кримінальному провадженні;
3) невідповідність повідомлення про підозру фактичним обставинам справи, тобто відомості, викладені в повідомленні про підозру та повідомленні про зміну підозри ОСОБА_8 , свідчать про відсутність в її діях складу злочину та про непричетність підозрюваної до будь-яких кримінальних правопорушень.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисників про порушення процесуального порядку повідомлення про підозру, а саме, що повідомлення про підозру складено, погоджено та вручено слідчим та прокурором, які діяли поза межами повноважень.
В апеляційній скарзі захист стверджує, що заступник начальника ГУНП в Дніпропетровській області начальник СУ в Дніпропетровській області не мав повноважень своє постановою від 12.02.2021 року змінювати групу слідчих у кримінальному провадженні, оскільки така постанова винесена пізніше ніж постанова заступника керівника Дніпропетровської обласної прокурори, яка винесена також від 12.02.2021 року.
Як вбачається з матеріалів справи, до скарги не долучені належні докази вищезазначеного твердження сторони захисту, що постанова начальника СУ в Дніпропетровській області винесена пізніше, ніж рішення прокурора про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу, які прийняті в один день.
Крім того, за змістом ч. 1, пп. а, п. 1 ч. 2 ст. 38 КПК України, п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України, на яку посилаються і захисники в апеляційній скарзі, оганами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Досудове слідство здійснюють, зокрема слідчі підрозділи органів Національної поліції;
Керівник органу досудового розслідування начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, які діють у межах своїх повноважень.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування. Керівник органу досудового розслідування уповноважений: визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.
За змістом пункту 6 Розділу І Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.07.2017 № 575, комплексне використання сил і засобів усіх органів та підрозділів поліції під час розслідування та розкриття кримінальних правопорушень організовують... керівники відповідних структурних підрозділів... головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві (далі - ГУНП) та підпорядкованих їм органів та підрозділів поліції на засадах централізації управління ними, координації вжитих заходів і забезпечення належної взаємодії.
Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає такими, що ґрунтуються на положеннях закону висновки слідчого судді, що начальник СУ ГУНП в Дніпропетровській області діяв у межах свої повноважень під час прийняття постанови про зміну групи слідчих у цьому кримінальному провадженні і, виходячи з положень п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України є керівником органу досудового розслідування, в тому числі і у випадку, коли орган досудового розслідування, визначений слідчий відділ відділення поліції, який підпорядкований ГУНП.
Отже, слідчий ОСОБА_12 , який є у групі слідчих у цьому кримінальному провадженні, мав повноваження вчиняти процесуальні дії, в тому числі здійснювати повідомлення про підозру та зміну повідомлення про підозру від 17 та 18 травня 2021 року стосовно ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні.
Стосовно повноважень прокурора ОСОБА_9 .
З положень п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України слідує, що керівник органу прокуратури є, зокрема керівник обласної прокуратури, його перший заступник і заступники, які діють у межах своїх повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
В судовому засіданні встановлено, що орган прокуратури, структурний підрозділ якого здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні Дніпропетровська обласна прокуратура. За відомостями, наданими прокурором ОСОБА_9 він відряджений до Дніпропетровської обласної прокуратури з травня 2020 року, тобто до та в період погодження повідомлення та про зміну повідомлення про підозру ОСОБА_8 . Наказ про направлення до Дніпропетровської обласної прокуратури видається кожен місяць і наказ за № 690 від 21.07.2021 року, на який посилається захист, це останній за часом наказ.
Отже, виходячи з вищевикладеного, прокурор ОСОБА_9 , для якого заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_11 в розумінні положень п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України, є керівником органу прокуратури, у визначеному КПК України порядку був призначений прокурором у цьому кримінальному провадженні і, відповідно, мав повноваження погоджувати повідомлення про підозру та про зміну повідомлення про підозру, а тому апеляцінйий суд погоджується з відповідними висновками слідчого судді.
Доводи апеляційної скарги захисників в цій частині, не можуть бути задоволеними, оскільки ґрунтуються на власному тлумаченні положень кримінального процесуального закону, що суперечить його точному змісту.
Стосовно доводів апеляційної скарги про змістовний (сутнісний) аспект повідомлення про підозру, а саме про невідповідність повідомлення про підозру фактичним обставинам справи, апеляційний суд зазначає наступне.
Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених КПК запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 276 КПК України).
Повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (ст. 277 КПК України).
Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини дозволяє дійти висновку, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування - стандарт «обґрунтованої підозри», доведення «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.
Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (ст. ст. 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 та інші статті КПК України), так і слідчими, прокурорами (ст. ст. 134, 271, 276 КПК України та інші).
Таким чином, повідомлення про підозру на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».
Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняттям відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.
Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
При цьому, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).
Враховуючи, що стандарт «достатніх підстав (доказів)» є нижчим ніж стандарту «обґрунтованої підозри», апеляційний суд дійшов висновку, що для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.
Доводи скарги та апеляційної скарги захисників стосуються питань доведеності вини, оцінки доказів, наявності складу кримінального правопорушення в діянні підозрюваної ОСОБА_8 та правильності правової кваліфікації її дій. Проте при розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи досягнуто стороною обвинувачення стандарт переконання «достатність доказів» для цілей повідомлення про підозру.
Посилання захисників на необґрунтованість правової кваліфікації дій ОСОБА_8 , зокрема, що в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри, в обґрунтуванні злочинної організації зазначено, що до складу злочинної організації увійшли ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , невстановлена досудовим розслідуванням особа та ОСОБА_15 , однак, крім ОСОБА_8 жодній з зазначених членів злочинної організації, підозра за ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 28 - ст. 362 КК України, не повідомлялося, апеляційний суд розцінює як передчасні.
Вирішення питання доведеності винуватості особи та правової оцінки дій (правової кваліфікації) є завданнями судового розгляду кримінального провадження під час якого суд першої інстанції буде безпосередньо досліджувати всі докази, надані сторонами кримінального провадження та надавати їм правову оцінку, зокрема і з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись при цьому стандартом доведення «поза розумним сумнівом», який є значно вищим порівняно зі стандартами «достатніх підстав (доказів)» та «обґрунтованої підозри».
На даній стадії кримінального провадження правова кваліфікація дій особи є попередньою і під час судового розгляду, за умови доведеності або недоведеності ознак кримінального правопорушення, в тому числі і вчинення злочину в певній формі співучасті, саме суд під час винесення судового рішення по суті обвинувачення надає остаточну правову кваліфікацію діям особи.
З цих же підстав апеляційний суд відхиляє і доводи сторони захисту, що, виділяючи матеріали відносно ОСОБА_8 та, не повідомляючи інших членів злочинної організації в скоєнні злочинів, які їй інкримінуються, на їх думку, орган досудового розслідування визнав відсутність єдиного наміру щодо вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також, що ОСОБА_8 , як нотаріус не вчинила будь-яких заборонених чинним законодавством дій та про спотворений виклад стороною обвинувачення порядок виконання дій ОСОБА_8 .
Враховуючи вищевикладене, під час апеляційного перегляду підстав для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2021 року про відмову в задоволенні скарги на повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 - ч.3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 362 КК України у кримінальному провадженні № 0000752 від 09.10.2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4