Справа №523/8307/20
Провадження №1-кп/523/728/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2021 р. Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Суворовського районного суду м.Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити подане клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що існує ризик невиконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора про продовження відносно її підзахисного раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просила обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання; обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, а також дослідивши матеріали справи та перевіривши надані прокурорами на теперішній час докази обвинувачення, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці за наступних підстав.

Під час судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В судовому засіданні, прокурором доведено актуальність існування в теперішній час ризиків, передбачених ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих в цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення), та недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно зі ст.ст.2,9 наведеного Кодексу, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтями 22, 26 означеного Кодексу регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позиції, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, та сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

За ч.3 ст.194 вказаного Кодексу, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри, але не доведе існування ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

В силу ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на право на свободу та особисту недоторканість.

За ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

Слід також зауважити на тому, що згідно рішення Конституційного суду України №14-рн/2003 від 08.07.2003 року у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст.ст. 179, 181 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу, а домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Підсумовуючи викладене, суд із дотриманням принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, права особи на свободу і особисту недоторканність, оцінивши в сукупності наведені законодавчі вимоги та практику ЄСПЛ, приймає до уваги встановлені під час судового розгляду особисті та інші характеризуючи дані обвинуваченого ОСОБА_6 , у взаємозв`язку із тим, що прокурором в судовому засіданні доведено актуальність існування в теперішній час ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.132, 176-178, 183, 194, 196, 197, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на два місяці до 04.08.2021 року, включно.

Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_5 , з 22:00год. до 06:00год. наступного дня, залишати без дозволу суду місце свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи, утримуватися від спілкування із іншими особами в даному кримінальному провадженні, прибувати в суд за викликом суду.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити відділенню поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Контроль за виконанням покласти на прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення, до 04.08.2021 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1