Справа 688/2045/19
№ 1-кп/688/6/21
Вирок
Іменем України

02 березня 2021 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці Хмельницької області кримінальне провадження №0000951 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27 серпня 2013 року), уродженця смт. Глеваха Васильківського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, утримуючого шестеро малолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 15 квітня 2008 року), уродженця села Денисівка Білогірського району Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 23 травня 2014 року), уродженця села Великі Бережці Кременецького району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_5 , з неповною середньою освітою, одруженого, утримуючого троє малолітніх дітей, непрацюючого, раніше судимого: вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2005 року за п.7 ч.2 ст.115, п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років. Звільнений на підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2016 року умовно-достроково з невідбутим терміном 1 рік 3 місяці 26 днів, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України;

встановив:

Формулювання доведеного обвинувачення стаття закону про кримінальну відповідальність, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого.
25 листопада 2017 року, близько 19год. 00хв., ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою між собою, з метою вчинення крадіжки чужого майна, на автомобілі марки «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_4 , з автомобільним причіпом «ШЗК 06 Турист», д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_7 , приїхали до лісового масиву, що розташований неподалік села Стригани Славутського району Хмельницької області, де проходить залізнична колія «перегон Славута-2 ДОК», яка закрита для руху поїздів та належить ПАТ «Укрзалізниця».

Переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, таємно, а ОСОБА_5 ще й повторно, за допомогою газового різака, якого привезли з собою, провели роботи по демонтажу металевих залізничних рейок з яких складалася залізнична колія, а саме: відрізали п`ять частин залізничних рейок довжиною 1,5м, 1,27м, 1,58м, 1,59м, та 0,80м, загальною вагою 446,9кг, та демонтували чотири металеві рейкові накладки довжиною 0,80м кожна, загальною вагою 200кг, вартістю 3752грн. 02коп. Однак, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками воєнізованої охорони залізниці на місці події.

Вказаними діями, які виявилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Позиція сторони захисту.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 визнали себе винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті.

Обвинувачений ОСОБА_7 суду показав, що під час збирання грибів у лісовому масиві в м. Славуті восени 2017 року побачив частково демонтовану не діючу залізничну колію, яка не використовується за призначенням. В той час займався ремонтом автомобілів, однак зароблених коштів не вистачало на життя, а тому вирішив підзаробити. В листопаді 2017 року, точну дату не пам`ятає, у вечірній час, запропонував ОСОБА_8 заробити кошти, для цього порізати залізничні рейки, здавши їх на металобрухт, на що останній погодився. Взявши з дому газовий різак, якого використовував у ремонті автомобілів, на належних йому автомобілі марки ВАЗ-2106, номерний знак НОМЕР_4 , з автомобільним причіпом, номерний знак НОМЕР_5 , разом з ОСОБА_9 поїхали в м. Славуту, по дорозі зателефонував ОСОБА_5 , якого попросив допомогти повантажити металобрухт, і всі разом поїхали до лісового масиву, де проходить залізнична колія, що неподалік села Стригани Славутського району Хмельницької області. На місці події проводили демонтажні роботи: він за допомогою газового різака відрізав залізничні рейки, а ОСОБА_8 та ОСОБА_5 відважували та відкидали відрізані частини рейок на бік. Не змогли викрасти демонтовані рейки, оскільки були затримані працівниками воєнізованої охорони залізниці на місці події. У вчиненому щиро покаявся. Зазначив, що автомобіль та причіп належать йому, він їх придбав на підставі діючого на той час законодавства без укладення угоди та перереєстрації транспортних засобів, сплативши власникам відповідну суму коштів, а останні передали йому технічні паспорти, що давало йому право керувати транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що 25 листопада 2017 року у вечірній час, погодився на пропозицію ОСОБА_7 порізати залізничні рейки на залізничній колії, яка не використовувалась, здавши їх на металобрухт. ОСОБА_5 , якому не було відомо про їх намір вчинити крадіжку, погодився допомогти їм завантажити металобрухт. В лісовому масиві, де знаходилася залізнична колія, ОСОБА_7 газовим різаком відрізав частини рейки, а вони з ОСОБА_5 перекидали їх на бік. Під час виконання демонтажних робіт, були затримані на місці події працівниками воєнізованої охорони залізниці. У вчиненому щиро покаявся, просив суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що 25 листопада 2017 року у вечірній час йому зателефонував ОСОБА_7 , попросив допомогти повантажити металобрухт, не пояснюючи його походження, на що він погодився. Коли приїхали до лісового масиву, що розташований неподалік села Стригани, де проходить залізнична колія, зрозумів, що вчинятимуть крадіжку. ОСОБА_7 відрізав газовим різаком частини металу від колії, а він з ОСОБА_8 відкидали їх на бік. Не встигли викрасти підготовлений таким чином металобрухт, бо були затримані працівниками воєнізованої охорони залізниці. У вчиненому покаявся, зазначив, що попередньо не домовлявся про вчинення крадіжки, однак погодився з діями інших обвинувачених по її вчиненню, а саме - разом з ОСОБА_9 , за допомогою лому, відважував порізані частини рейок та відкидав їх на сторону, щоб в подальшому завантажити на причіп та здати на металобрухт.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Крім визнання вини самими обвинуваченими, їх вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні показаннями представника потерпілого ОСОБА_4 , свідків сторони обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та письмовими доказами.
Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що в листопаді 2017 року близько 19 год. працівники воєнізованої охорони виявили осіб, які намагалися викрасти елементи колії та затримали на місці події. Заподіяні збитки відшкодовані у повному обсязі, просила обвинувачених суворо не карати.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що працював заступником начальника воєнізованої охорони. 25 листопада 2017 року у вечірній час, отримавши від працівника колії ОСОБА_13 інформацію про те, що на під`їзній, закритій для руху поїздів колії «перегон Славута-2 ДОК» невідомі особи демонтують залізничні колії, в складі оперативної групи з трьох осіб виїхали на місце події. ОСОБА_12 пішов вздовж колії, а він з ОСОБА_11 йшли через лісовий масив. Коли підходили до місця події, побачили автомобіль марки «ВАЗ» з причіпом, та обвинувачених, які вирізали колію за допомогою газового різака. Почувши голос ОСОБА_12 , який наказав останнім залишатися на місці, хвилюючись за останнього, здійснив два попереджувальні постріли вгору. На місці події виявили підготовлені для викрадення шматки відрізаних рейок від колії та металеві підкладки, а також газовий різак, металеві ломи, кисневий балон та ключі. Обвинувачені пояснювали, що намагались таким чином заробити гроші, опору не чинили. Зазначив, що колія закрита для руху через малу інтенсивність.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що, працюючи старшим стрільцем на залізниці, в листопаді 2017 року разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виїжджали в лісовий масив в Славутському районі, де проходить залізнична колія, у зв`язку з повідомленням про крадіжку. Побачивши вогник від працюючого різака, та, почувши голос ОСОБА_12 , який звертався до обвинувачених, ОСОБА_10 попередив, що стрілятиме і зробив два попереджувальні постріли вгору. Неподалік місця події стояв автомобіль «Жигулі», з причіпом, на місці події знаходилося троє чоловіків, мали при собі інструменти, ключі, різак, два кисневих балони, металеві ломи. Було вирізано 5 чи 6 шматків рейок, демонтовані і зміщені металеві підкладки.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що отримавши інформацію про незаконний демонтаж колії на станції «Славута-2» разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виїхали на місце події, та затримали обвинувачених, які газовим різаком відрізали від колії кілька частин, підготувавши їх для викрадення. Після затримання обвинувачених викликали працівників поліції.

Об`єктивно вина обвинувачених підтверджена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Протоколом огляду місця події від 25 листопада 2017 року з доданими фото таблицями, встановлено, що місцем події є залізнична колія у м. Славуті в лісовому масиві від станції Славута-2 до ДО «Естафета». Під час огляду місця події виявлено та вилучено газовий різак з поєднаними балонами, 5 частин відрізаної рейки, 4 металеві накладки, а також автомобіль марки «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_4 , з причіпом, д.н.з. НОМЕР_5 .

Постановою від 26 листопада 2017 року автомобіль марки «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобільний причіп, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , газовий різак, який складається із двох балонів та самого різака, п`ять частин рейки, та чотири металеві накладки, які були виявлені та вилучені при огляді місця події визнано речовими доказами.

Протоколом огляду та зважування речових доказів від 11 грудня 2017 року з доданими фототаблицями встановлено розміри та вагу підготовлених для викрадення п`яти частин залізничних рейок, довжиною 1,5м, 1,27м, 1,58м, 1,59м, та 0,80м, загальною вагою 446,9кг, та чотирьох металевих рейкових накладок, довжиною 0,80м кожна, загальною вагою 200кг.

Відповідно до довідки про вартість майна від 14 грудня 2017 року, вартість одного кілограма брухту чорних металів, станом на листопад місяць 2017 року, становить - 5,80 гривень.

Протоколами слідчих експериментів від 22 грудня 2017 року проведеними з обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , з фото таблицями, встановлено, що обвинувачені під час проведення вказаної слідчої дії вказали місце де вони спільно із ОСОБА_8 за допомогою газового різака намагалися викрасти відрізки залізничних рейок, однак були виявлені воєнізованою охороною. Крім того вказали на місце неподалік де знаходився припаркований автомобіль з причепом за допомогою якого планували вивозити демонтовані рейки.

Дані, здобуті під час дослідження в судовому засіданні письмових доказів, наданих стороною обвинувачення узгоджуються між собою та з показаннями обвинувачених і свідків обвинувачення.
Вказані докази судом визнаються належними доказами, оскільки вони підтверджують подію злочину та винуватість обвинувачених у його вчиненні, а також обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, характеризують особу обвинувачених, а також оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено, допустимі, оскільки здобуті з дотриманням відповідної процедури.
Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 грудня 2017 року, із слідчими довідками до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у присутності понятих впізнали на фото серед інших трьох фотознімків осіб чоловічої статті, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , як осіб, які проводили демонтаж залізничної колії, котра розташована між селами Крупець та Стригани, суд відхиляє як докази на підтвердження винуватості обвинувачених у вчиненні закінченого замаху на крадіжку чужого майна, оскільки такі докази не відповідають вимогам щодо їх допустимості.

Так, відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Із протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вбачається, що вони оформлені з порушенням приписів ст.228 КПК щодо попереднього з`ясування у осіб, які впізнають, даних про зовнішній вигляд і прикмети осіб, яких впізнають чи про сукупність ознак, за якими здійснюється впізнання особи. Натомість у протоколах міститься запис, що свідки можуть впізнати осіб за рисами обличчя, однак не зазначено дані про риси обличчя особи, яку впізнають.

Мотиви Суду щодо доведеності обвинувачення.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він попередньо не домовлявся з іншими обвинуваченими про вчинення крадіжки не впливають на кваліфікацію його дій за ознакою вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Так, відповідно до ч.2 ст.28 КК України учинення злочину групою осіб за попередньою змовою означає, що у вчиненні злочину беруть участь дві чи більше особи, які задовольняють вимоги суб`єкта злочину; між цими особами, ще до початку злочину відбулася змова про спільне його вчинення. Форма змови усна чи письмова або у формі конклюдентних дій для наявності співучасті не має значення. Змова про вчинення злочину може відбутися задовго до вчинення злочину чи прямо перед його вчиненням.Ступінь стійкості взаємовідносин між співучасниками не має значення.

Обвинувачений ОСОБА_14 суду показав, що про намір вчинити крадіжку залізничного полотна здогадався тільки по приїзду на місце вчинення кримінального правопорушення, однак погодився на вчинення крадіжки, прийнявши безпосередню участь у вчиненні дій по демонтажу залізничної колії, частини якої планували завантажити на автомобільний причіп та здати на металобрухт.

Отже, конклюдентні (узгоджені) дії обвинувачених свідчать про єдину направленість умислу на досягнення протиправного результату. Крім того, здогадавшись про намір ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинити крадіжку, шляхом демонтажу залізничних рейок та накладок, ОСОБА_5 не відмовився від участі у вчиненні злочину, а прийняв участь у його вчиненні.

Таким чином, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, за критеріями, визначеними ч.1 ст.94 КПК суд дійшов висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 повністю доведена у судовому засіданні і їх дії правильно кваліфіковані, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_5 ще й вчиненому повторно, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Відомості про особи обвинувачених, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та невропатолога Шепетівської ЦРЛ не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні шестеро малолітніх дітей. Згідно досудової доповіді Шепетівського МРВ філії Державної інспекції «Центр пробації» у Хмельницькій області, виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Обставинами, якізгідно ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне та повне відшкодування заподіяних збитків.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлено.

ОСОБА_8 раніше не судимий, на обліку в органі пробації, у лікарів нарколога та психіатра Білогірської ЦРЛ не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно, згідно досудової доповіді Білогірського районного сектору з питань пробації, виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_8 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне та повне відшкодування заподіяних збитків.

Обставин, які згідно ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_8 , не встановлено.

ОСОБА_5 раніше судимий, будучи звільненим від покарання у виді позбавлення волі умовно достроково, на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин. На обліку у лікарів нарколога, психіатра та невропатолога Шепетівської ЦРЛ не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно, одружений, має на утриманні троє малолітніх дітей.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне та повне відшкодування заподіяних збитків.

Обставиною, яка згідно ст.67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 , є рецидив злочину.

Суд відхиляє позицію захисника щодо неможливості врахування рецидиву як обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 з огляду на положення ч.4 ст.67 КК та п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», за змістом яких, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 має не зняту та непогашену судимість за вироком, постановленим за вчинення сукупності злочинів, один з яких утворює повторність, що передбачена як ознака інкримінованого йому злочину, яка впливає на його кваліфікацію, а решта злочинів такої ознаки не утворюють, а тому при призначенні покарання суд може врахувати рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання.

Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 керуючись положеннями ст.65-68 КК України, принципом справедливості та індивідуалізації покарання, суд враховує, що обвинувачені вчинили закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, не довели свій умисел до завершення з причин, що не залежали від їх волі, особи обвинувачених, вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З огляду на викладене та, враховуючи ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, його щире каяття, наявність на утриманні шестеро малолітніх дітей, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді обмеження волі та про можливість виправлення обвинуваченого та досягнення цілей покарання без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства, встановивши останньому іспитовий строк терміном 1 рік, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, з покладенням обов`язків, визначених у ст.76 КК України

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи ставлення ОСОБА_8 до вчиненого, його щире каяття, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді обмеження волі та про можливість виправлення обвинуваченого та досягнення цілей покарання без ізоляції ОСОБА_8 від суспільства, встановивши останньому іспитовий строк терміном 1 рік, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, з покладенням обов`язків, визначених у ст.76 КК України

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, його щире каяття, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
Визначаючи строк позбавлення волі, суд враховує, що з часу вчинення даного злочину 25 листопада 2017 року, ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався, що на думку суду привело до позитивних змін в його особистості й створило у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
Суд враховує, що вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2005 року ОСОБА_5 засуджений за п.7 ч.2 ст.115, п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 14 років, звільнений на підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2016 року умовно-достроково з невідбутим терміном 1 рік 3 місяці 26 днів,

Остаточне покарання ОСОБА_5 слід визначити відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового приєднання покарання невідбутого за попереднім вироком.

Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 з`являвся на виклики суду; під час досудового слідства та в ході судового розгляду не порушував обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2017 року та ухвалою судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2018 року у зв`язку з обранням та продовженням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також ухвалою судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2018 року про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Після скасування обвинувального вироку, із звільненням ОСОБА_5 з під варти в залі суду, будь-який запобіжний захід щодо нього не обирався, а тому підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.
Мотиви вирішення інших питань при ухваленні вироку.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, - викрадене майно підлягає поверненню власнику, речі, що використовувалися як знаряддя злочину конфіскувати в дохід держави.
Суд зазначає, що автомобіль та причіп не підлягають конфіскації в дохід держави, з огляду на таке.
Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини застосування конфіскації майна в конкретному випадку буде відповідати вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції не лише за умови, якщо така конфіскація формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що така законна конфіскація у цій конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».
Вирішуючи долю речового доказу у кримінальному провадженні автомобіля та причіпа, суд бере до уваги положення національного права та практики тлумачення й застосування положень міжнародного законодавства, а також враховує стадію та ступінь тяжкості вчиненого злочину (кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, яке є злочином середньої тяжкості), конкретні обставини кримінального провадження, повне відшкодування завданої шкоди на стадії досудового розслідування та вартість транспортних засобів, яка значно перевищує розмір завданих матеріальних збитків, тобто є неспівмірною.
З огляду на викладене, суд вважає, що конфіскація автомобіля та причіпа становитиме непропорційне втручання в право особи на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції, а тому вказані транспортні засоби необхідно повернути їх фактичному володільцю.
Аналогічний висновок міститься у рішення Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 748/1457/19 (провадження № 51-6503км19).

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 373, 374, 395 КПК України, ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України суд,
ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання з урахуванням ч.3 ст.68 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання з урахуванням ч.3 ст.68 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2005 року і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 05 грудня 2018 року по 13 травня 2019 року включно.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 не обирати.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Славутського міськрайонного суду від 30 листопада 2017 року на 5 частин рейок і 4 металевих накладки, газовий різак, який складається із двох балонів та самого різака, автомобіль марки «ВАЗ-21063» із державним номером НОМЕР_4 , автомобільний причіп із державним номером НОМЕР_5 .

Речові докази: 5 частин рейок і 4 металевих накладки, передані на зберігання відповідальній особі Славутського ВП повернути потерпілому Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі представника ОСОБА_4 ;

газовий різак, який складається із двох балонів та самого різака - конфіскувати в дохід держави;

автомобіль марки «ВАЗ-21063» із державним номером НОМЕР_4 та автомобільний причіп із державним номером НОМЕР_5 , які знаходяться на зберіганні на території Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, повернути ОСОБА_7 , як фактичному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: