Справа №639/454/21
Провадження №1-кп/639/234/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/454/21 (в ЄРДР №0000457 від 08.12.2020р.) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, з середньою освітою, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21 жовтня 2020 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

-14 грудня 2020 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 місяців арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 07.12.2020р., приблизно о 13 годині 20 хвилин, знаходився в торгівельному залі належного ФОП ОСОБА_5 магазина «Червоний Маркет», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та, реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, підійшовши до стелажів з товаром та, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто, як на його думку, із сторонніх осіб і співробітників супермаркету не спостерігають, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, безперешкодно, шляхом вільного доступу, таємно заволодів наручним годинником ТМ «Orahao» вартістю 294 гривні 99 копійок, який непомітно для оточуючих сховав до лівого карману, вдягненої на ньому куртки.

Після цього, ОСОБА_3 , бажаючи довести протиправний задум до кінця, здійснив переміщення зазначеного годинника від місця заволодіння повз касову зону, у напрямку до виходу за межі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з тим, щоб в подальшому розпорядитись ним на власний розсуд.

Однак, ОСОБА_3 не зміг завершити кримінальне правопорушення з причин, які не залежали від його волі, так як під час переміщення вищезазначеного товару його протиправні дії були припинені охоронцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при виході із торгівельного залу магазину.
Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, він не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Зокрема, ОСОБА_3 показав, що 07.12.2020р., вдень, знаходився на провулку Розторгуївському в м. Харкові, неподалік магазину «АТБ». Він захотів їсти, але грошей в нього не було. Тоді він зайшовши в магазин «Червоний Маркет», де непомітно для оточуючих взяв зі стелажу годинник та поклав його в кишеню одягненої на нього куртки. Вказаний годинник він мав намір винести з магазину не оплачуючи його та потім продати, але був зупинений охоронцем на виході з магазину.

Свої дії ОСОБА_3 піддав критичній оцінці та висловив жаль щодо скоєного.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив кримінальне провадження розглядати без його участі, зазначивши, що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію також висловили і прокурор.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, а також, що він не оспорює фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд розглянув кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_3 , а також матеріалів кримінального провадження в частині наявних процесуальних витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий; офіційно не працює; неодружений; дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбаченими ст. 67 КК України, не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України,а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком; його стадію замах, конкретні обставини, невелика вартість майна, на яке були спрямовані дії обвинуваченого; особу винного та його відношення до скоєного; обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.
Також судом враховується позиція потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченому, зазначаючи про відсутність матеріальних та моральних претензій, те, що фактичні суспільно небезпечні наслідки у виді майнової шкоди потерпілому не спричинені, майно йому повернуто.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів, а також виправних робіт, передбачені ч. 1 ст. 185 КК України, з огляду на майновий стан обвинуваченого та відсутність офіційного місця роботи не можуть бути йому призначені.

Призначення обвинуваченому покарання у виді арешту або обмеженням волі, на переконання суду, не відповідатиме тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі винного, який, хоча раніше і судимий, але за кримінальне правопорушення проти власності притягається до кримінальної відповідальності вперше.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 має бути призначене покарання, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, у виді громадських робіт.

Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений вироками Ленінського районного суду м. Харкова від 21.10.2020р. та Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2020р., а кримінальне правопорушення, що є предметом даного судового розгляду скоїв в період між ухваленням вказаних вироків та до відбуття призначеного йому покарання, остаточне покарання призначається ОСОБА_3 із застосуванням ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України у виді обмеження волі.

При цьому, з огляду на те, що 28.04.2021р. ОСОБА_3 було фактично затримано для направлення відбуття покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2020р. у виді 2 місяців арешту, відбутий строк покарання за вказаним вироком, підлягає зарахуванню до строку покарання, призначеного даним вироком відповідно до ст. 72, ч. 4 ст. 70 КК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185КК України, та призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Відповідно до ст. ст. 71, 78 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_3 покарання за цим вироком, з переведенням його за правилами передбаченими п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України із розрахунку, що одному дню обмеження волівідповідає вісім годин громадських робіт, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 21.10.2020р., визначивши ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного даним вироком, та покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2020р., з переведенням його за правилами, встановленими пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2020р., починаючи з 28.04.2021р., з розрахунку , що одному дню арешту відповідає два дні обмеження волі.

Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі рахувати з моменту прибуття і постановки на облік у виправному центрі.
У випадку набрання даним вироком законної сили до повного відбуття покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2020р. у виді арешту, направити ОСОБА_3 під вартою до виправного центру, зарахувавши час слідування під вартою до виправного центру до строку покарання у виді обмеження волі із розрахунку день за два.
Речові докази по кримінальному провадженню:

-наручний годинник «Oraxao», переданий на зберігання ОСОБА_6 повернути власнику ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 15, 16);

-диск DVD-R із записами від 07.12.2020р. з камер відео спостереження, розташованих у приміщенні магазину «Червоний маркет» - зберігати в матеріалах кримінального провадження. (т. 2 а.с. 21, 24)

Процесуальні витрати в сумі 326,90 грн. (триста двадцять шість грн. 90 коп.) на залучення експерта стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 . (т. 2 а.с. 47)

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та не пізніше наступного дня направити потерпілому.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1