Ухвала
Іменем України
29 квітня 2021 року

м. Київ
справа № 766/19318/18
провадження № 51-2179 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року,
встановив:
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185 (у редакції Закону №1449-VI від 04 червня 2009 року, який діяв до 01липня 2020 року), ч. 2. ч. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання: -за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волістроком на1 рік 6 місяців; -за ч. 2. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 26квітня 2017 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року резолютивну частину вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_4 змінено в частині призначення покарання.
Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженою за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 26 квітня 2017 року(де їй було призначено за ст. 121 ч. 1 КК України покарання у виді5 років позбавлення волі) та остаточно призначено покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Засуджена звернулася із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд рішень суду першої та апеляційної інстанцій щодо неї.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог засудженою викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджена формально посилається на порушення її права на захист, не вказуючи при цьому, які саме істотні порушення вимог кримінального процесуального закону були допущені судами першої та апеляційної інстанцій, враховуючи положення ст. 52 КПК України та норми ч. 4 ст. 405 КПК України.
Крім того, засуджена не вказує, в чому незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, на її думку, було допущено цим судом з урахуванням прийнятого ним рішення.
Таким чином, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджена не зазначає, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами рішень і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування чи зміни касаційним судом вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 просить скасувати вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року в частині призначення покарання та застосувати до неї міру покарання у виді обмеження волі, чим допускає протиріччя.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3