Справа № 559/253/21
Провадження № 1-кп/559/139/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 21.01.2021 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рачин, Дубенського району, Рівненської області, який зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, вдівець, не судимого,

- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи неодноразово притягненим постановами суду до адміністративної відповідальності за вчинення насильства відносно своєї матері - ОСОБА_5 , протягом часу з травня 2020 року до січня 2021 року, за місцем спільного проживання з матір`ю, що за адресою: АДРЕСА_1 , безпричинно, умисно систематично вчиняє фізичне та психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_5 , що призвело до фізичних і психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань, втрати повноцінного сну та відпочинку, в тому числі втрати позитивних емоцій.

Так, ОСОБА_4 , будучи з травня 2020 року неодноразово притягненим до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП відносно своєї матері ОСОБА_5 , 18.01.2021 близько 13 години 30 хвилин, перебуваючи в будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення фізичного та психологічного насильства щодо ОСОБА_5 , вчинив домашнє насильство відносно останньої, яке виразилось у висловлюванні відносно останньої нецензурними словами, шарпанні за одяг, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрозами фізичною розправою.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 126-1 КК України, а саме: умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я або погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердивши обставини, вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, й він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що дійсно вчинив домашнє насильство відносно своєї матері. В скоєному злочині щиро розкаюється, засуджує свою поведінку, вказав, що на даний час примирився з потерпілою.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що з сином примирилася, просить суворо не карати, будь-яких претензій морального чи матеріального характеру не має.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор і потерпіла, про що остання вказала у письмовій заяві, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 , правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України, оскільки він своїми умисними діями систематично вчиняв фізичне та психологічне насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я або погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який не працює, не є інвалідом, вдівець, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра не перебуває та вину визнав.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене реальне покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Стосовно обвинуваченого не обирався запобіжний захід. Цивільний позов в даному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази в даному провадженні відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти ) годин громадських робіт.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1