Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/202/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2021 року про відмову у задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на земельні ділянки, які розташовані на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, у кримінальному провадженні № 0000380 від 18 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
З представлених матеріалів судового провадження, вбачається що 15 квітня 2021 року слідчий СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000380, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Рішення районного суду обґрунтоване тим, що слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням без постанови прокурора відповідного рівня, про визначення місця проведення досудового розслідування, тобто не подано доказів дотримання територіальної підслідності.

Крім того, слідчим не надано доказів законності проведення ним досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з цим на думку слідчого судді задоволення вимог поданого клопотання слідчим у даному випадку буде передчасним та таким, що суперечить вимогам закону.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити клопотання слідчого про арешт майна, а саме 44 земельних ділянок, які розташовані на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею не враховано, що з метою збереження доказів та необхідності проведення слідчих дій для встановлення об`єктивної істини у справі є необхідність у накладені арешту на 44 земельних ділянок, які розташовані на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

Так, прокурор зазначає, що дані земельні ділянки є об`єктом кримінально протиправних дій, що надає достатні підстави вважати, що зазначене нерухоме майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Крім того, вказує що слідчим суддею були проігноровані положення ч.2 та ч.3 ст.218 КПК України, згідно яких орган досудового розслідування проводить досудове розслідування доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Зокрема, в ході досудового розслідування встановлено, що юридично значимі дії вчинялись в м. Кропивницькому, зокрема використання довіреностей, введення в оману уповноважений державний орган ГУ Держгеокадастр в Кіровоградській області, з метою отримання відповідних наказів, щодо передачі у власність земельної ділянки та вчинення нотаріальних дій щодо переходу права власності на об`єкти посягання.

У зв`язку з цим, на думку прокурора, вказане майно має істотне значення для кримінального провадження та існує реальна загроза можливості незаконного відчуження, іншим чином знищення чи спотворення (зокрема подальший поділ земельної ділянки, перереєстрація на інших осіб, видалення відомостей із реєстру) з метою уникнення випадків відчуження арештованого майна або передачі майнових прав на нього до інших осіб, що може призвести до більш тяжких наслідків для держави, а тому наявні всі підстави для накладення арешту на вищезазначені земельні ділянки.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки матеріали доводять наявність законних та обґрунтованих підстав для накладення арешту на майно.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000380 від 18.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_8 за попередньою змовою з приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 підробили низку офіційних довіреностей виданих на ОСОБА_8 та ОСОБА_10 та завірених приватним нотаріусом, які в подальшому шляхом використання завідомо підроблених документів, незаконно шахрайським шляхом набули права приватної власності на земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами, що розташовані на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та належить державі в особі Бобринецької територіальної громади. В подальшому на підставі завідомо підроблених довіреностей виданих на ОСОБА_8 , були укладені договори купівлі-продажу відповідно до яких ОСОБА_11 , незаконно набула права власності на земельні ділянки, таким чином відбулось вибуття із державної власності вказаних земельних ділянок тим самим завдано шкоди інтересам держави у великих розмірах.

Після того ОСОБА_11 з метою приховування вчинених незаконних шахрайських дій з використанням завідомо підроблених офіційних документів спрямованих на незаконне отримання права власності на земельні ділянки, що належать територіальній громаді, зареєструвала у Держкомземі договір дарування вказаних земельних ділянок на свою доньку ОСОБА_12 .

Таким чином, на думку колегії суддів, очевидно, що дані земельні ділянки є об`єктом кримінально протиправних дій, що надає достатні підстави вважати, що зазначене нерухоме майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Постановою слідчого від 15 квітня 2021 року вищезазначені земельні ділянки визнані речовим доказом в рамках кримінального провадження як об`єкт злочинного посягання на який спрямований злочинний умисел.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Конкретно визначені у клопотанні слідчого земельні ділянки відповідають критеріям ст. 98 КПК України, а відтак з урахуванням позиції сторони обвинувачення, а також загальних засад кримінального судочинства ( ст. 7, 9, 13, 16, 22 23, 26 КПК України) та загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст. 132 КПК України) колегія суддів вважає, що у даній ситуації, арешт майна відповідає інтересам та потребам досудового розслідування в цій справі, такий вид втручання у права та законні інтереси спрямований на встановлення фактичних обставин справи, арештоване майно можливо використати як доказ обґрунтованості причетності або непричетності до даного кримінального правопорушення.

На даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Сукупність доданих до клопотання матеріалів вказує на те, що земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому накладення арешту на вказане майно до прийняття остаточного рішення у кримінальній справі, відповідає критеріям ст. 170 КПК України, буде лише сприяти об`єктивному розслідуванню та запобігання можливості його перетворення, знищення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того, арешт земельної ділянки необхідний з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, відшкодування завданих збитків інтересам держави в особі громади.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для накладення арешту на майно. На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Разом з цим відмічає, що слідчим суддею проігноровані положення ч.2 та ч.3 ст.218 КПК України відповідно до яких, якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність, та якщо місце вчинення кримінального правопорушення невідоме або його вчинено за межами України, місце проведення досудового розслідування визначає відповідний прокурор з урахуванням місця виявлення ознак кримінального правопорушення, місця перебування підозрюваного чи більшості свідків, місця закінчення кримінального правопорушення або настання його наслідків тощо.
Отже орган досудового розслідування проводить досудове розслідування доки прокурор не визначить іншу підслідність.
У зв`язку з цим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що слідчий суддя, ігноруючи та не надаючи належну оцінку доводам сторони обвинувачення, які ґрунтуються виключно на доказах, фактично вийшов за межі повноважень, вирішив про порушення підслідності даного кримінального провадження, спираючись на окремі документи, в яких зазначено місце їх складання м. Кропивницький, ігноруючи при цьому покази свідків та юридично значені документи та дії.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що юридично значимі дії вчинялись саме в м. Кропивницький, зокрема використання довіреностей, введення в оману уповноважений державний орган - ТУ Держгеокадастр в Кіровоградській області, з метою отримання відповідних наказів, щодо передачі у власність земельної ділянки та вчинення нотаріальних дій щодо переходу права власності на об`єкти посягання.
У зв`язку з цим, рішення про зміну підслідності не приймалось, оскільки наданому етапі розслідування таких підстав не встановлено.
Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає безумовному скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України, з постановлення нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та арешт майна в кримінальному провадженні № 0000380 від 18 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Разом з цим, в матеріалах кримінального провадження не встановлено фактичних користувачів цих земельних ділянок, а тому суд при таких нез`ясованих даних про користувачів даних земельних ділянок, не вправі обмежити їх право користування, в цій частині клопотання слідчого є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 173, 174, 309, 370 - 372, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2021 року про відмову у задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на земельні ділянки, які розташовані на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, у кримінальному провадженні № 0000380 від 18 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України - скасувати.

Клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 від 15 квітня 2021 року, погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у даному кримінальному провадженні задовольнити частково.

На земельні ділянки, які розташовані на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, із кадастровими номерами: :02:000:5243; :02:000:5244; :02:000:5245; :02:000:5246; :02:000:5247; :02:000:5248; :02:000:5249; :02:000:5250; :02:000:5251; :02:000:5252; :02:000:5253; :02:000:5254; :02:000:5255; :02:000:5256; :02:000:5257; :02:000:5258; :02:000:5259; :02:000:5260; :02:000:5261; :02:000:5262; :02:000:5263; :02:000:5264; :02:000:5265; :02:000:5266; :02:000:5267; :02:000:5268; :02:000:5269; :02:000:5270; :02:000:5271; :02:000:5272; :02:000:5273; :02:000:5274; :02:000:5275; :02:000:5276; :02:000:5277; :02:000:5278; :02:000:5279; :02:000:5280; :02:000:5281; :02:000:5282; :02:000:5283; :02:000:5284; :02:000:5285; :02:000:5286, у кримінальному провадженні № 0000380 від 18 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України - накласти арешт із забороною їх відчуження, розпорядження, реєстрації та перереєстрації речових прав на вказані земельні ділянки в органах Держгеокадастру Кіровоградської області.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4