Справа №613/1337/20 Провадження № 1-кп/613/50/21
17 лютого 2021 року м.Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні обвинувальний акт, що надійшов від військової прокуратури Харківського гарнізону у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Богодухів Харківської області, українця, громадянина України, розлученого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.127, ч.1 ст.152 КК України,-
В провадженні Богодухівського районного суду знаходиться обвинувальний акт та додані до нього документи у відношенні ОСОБА_7 , 1988 року народження, який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.127, ч.1 ст.152 КК України.
Прокурор військової прокуратури звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з посиланням на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та на теперішній час не зникли.
Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор вважає, що по кримінальному провадженню маються наступні ризики, які не зменшились та продовжують існувати на даний час, а саме ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.127, ч.1 ст.152 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, та у випадку доведеності вини останнього, міра покарання, що може бути застосована до нього складатиме від 3 до 5 років позбавлення волі. Крім того, останній розлучений, не має міцних родинних зв`язків, а тому маються підстави вважати, що ОСОБА_7 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тим самим намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, за злочини у яких обвинувачується. Також зазначив, що ОСОБА_7 у випадку перебування на свободі може незаконно впливати прямо чи опосередковано на потерпілу та свідків ( ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) у провадженні, враховуючи спосіб вчинення відповідного кримінального правопорушення та застосування фізичного насильства стосовно потерпілої, а також приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_7 відомі всі свідки події та їх місця проживання, та перебуваючи під дією іншого запобіжного заходу не пов`язаного останній матиме реальну можливість вплинути на них з метою надання свідчень які спростовують його вину, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.З ч.1 ст.177 КПК України.
Так, на думку прокурора, з урахуванням наявності ризиків переховування ОСОБА_7 від суду з причин бажання уникнути покарання за нетяжкі злочини, унеможливлює застосування до підозрюваного особистого зобов`язання. Крім того, прокурор зазначив, що неможливість застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що він підозрюється у вчиненні нетяжких злочинів із застосуванням насильства. Таким чином, вищевказані обставини, на думку прокурора, свідчать про неможливість запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж як запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Беручи до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, які є нетяжкими злочинами, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання спробам особи переховуватися від суду, унеможливленню незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а також те, що ним спричинено значну матеріальну та моральну шкоду потерпілій, яка на даний час не відшкодована, прокурор згідно змісту клопотання вважає, що продовжує існувати необхідність для продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 . Також вказує на те, що запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, оскільки в такому випадку обвинувачений ОСОБА_7 матиме можливість ухилятись від суду та перешкоджати встановленню істини по справі, а також незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження. Таким чином, прокурор вважає, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для продовження запобіжного заходу - цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує, з огляду на особу обвинуваченого, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, беручи до уваги його вік, відсутність міцних соціальних зв`язків, характер вчинених кримінальних правопорушень, та що є достатні підстави вважати, що застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Таким чином, прокурор вважає, що встановлена наявність ризиків, які дають достатні підстави для продовження запобіжного заходу,вказаного в клопотанні а також підстави вважати, що вказаним у клопотанні ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, обраного відносно ОСОБА_7 згідно ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року, на особисте зобов`язання чи інший більш м`який запобіжний захід. Клопотання мотивує необґрунтованістю висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, з посиланням на невинуватість останнього. Також, при обранні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту судом у повній мірі не було враховано особу підзахисного, його майновий стан, належну поведінку за відсутності заходів забезпечення кримінального провадження. Захисник посилається на те, що ОСОБА_7 через перебування під цілодобовим домашнім арештом втратив офіційне працевлаштування та законне джерело існування, мешкає один та за умов перебування його під домашнім арештом фактично перебуває на повному утриманні своєї родини. Також, захисник обвинуваченого посилається на те, що 03.12.2020 року закінчила діяти ухвала слідчого судді Богодухівського районного суду від 11.11.2020 року про продовження строку цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 , при цьому останній не скористався нагодою вільно залишити своє помешкання, змінити місце проживання чи залишити межі території України. При цьому ОСОБА_7 знайшов нове місце роботи у м.Харкові, у добровільному порядку з`являвся до суду, жодного разу не пропустивши виклики. Як за час перебування під цілодобовим домашнім арештом, так і після його припинення у зв`язку із закінченням строку застосування, ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків не порушував жодного разу, не намагався втекти від правосуддя, прямо чи опосередковано вплинути на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні. При цьому, як зазначає захисник, такі дії для обвинуваченого ні для чого, оскільки він не вчиняв інкримінованого йому злочину та має намір довести свою невинуватість у суді. Підсумовуючи викладене, захисник обвинуваченого вважає, що ризики, передбачені п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України припинили своє існування, а ОСОБА_7 , перебуваючи на волі добросовісно виконує обов`язки обвинуваченого, визначені ст.42 КПК України, навіть без застосування до нього запобіжного заходу. Зазначені обставини, на думку його захисника свідчать про недоцільність перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом та можливість виконання останнім процесуальних обов`язків обвинуваченого взагалі без застосування до нього запобіжного заходу.
Прокурор ОСОБА_3 подане ним клопотання підтримав, вважав клопотання захисника обвинуваченого таким, що не підлягає задоволенню.
Потерпіла та її представник адвокат ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора, представник потерпілої вважав наявними підстави для продовження обраного запобіжного заходу, проведення аналізу наданих сторонами захисту доказів передчасним, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого просили відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу, із вказаних в ньому підстав. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 вважав недоведеним стороною обвинувачення продовження існування ризиків та що вони не зменшилися, просив або відмовити в його задоволенні або обрати більш м`який запобіжний захід. Обвинувачений та його захисники вважали клопотання прокурора необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали,дійшов наступного висновку.
Згідно пунктів 1 і 5 ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до частини 1 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до частин 1,2,3,6 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.1 ст.127, ч.1 ст.152 КК України: - катуванні, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного і морального страждання шляхом нанесення побоїв, та інших насильницьких дій з метою залякування; - вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років.
Обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 19 лютого 2021 року включно.
Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під цілодобовим домашнім арештом відносно обвинуваченого суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, та зважає на те що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, з урахуванням вищезазначеного, зокрема даних про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечується виконання обвинуваченим ОСОБА_7 відповідних процесуальних обов`язків.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання під цілодобовим домашнім арештом, на даний час не зменшились.
Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суду не надано, тому, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового слідства, а також виконання процесуальних рішень у справі, суд вважає, доцільним продовжити строк домашнього арешту і приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк цілодобового домашнього арешту на 2 місяці.
Разом з тим, при вирішенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу його підзахисному, суд виходить з наступного.
Так, згідно положень ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст.201 КПК України, зокрема, захисник обвинуваченого, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу, захисник обвинуваченого посилається на припинення існування ризиків, передбачені п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, та на те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі добросовісно виконує обов`язки обвинуваченого, визначені ст.42 КПК України, без застосування до нього запобіжного заходу. Зазначені обставини, на думку його захисника свідчать про недоцільність перебування ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом та можливість виконання останнім процесуальних обов`язків обвинуваченого взагалі без застосування до нього запобіжного заходу, а тому заявляє клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, який в тому числі, може бути застосований, при наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
При цьому, заявляючи клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, захисник обвинуваченого не зазначає обставини, які виникли після прийняття або існували під час прийняття попереднього рішення про обрання запобіжного заходу, які не розглядались судом, та які є підставою для зміни запобіжного заходу.
Також, в клопотанні захисника обвинуваченого відсутні посилання на наявність достатніх підстав вважати, що змінилися, зникли чи зменшились ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує прокурор.
Враховуючи, що в обґрунтування клопотання не наведено будь-яких нових та достатніх даних, які б свідчили про необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , тому на даний час підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.
При цьому судом, враховано вимоги ст.5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_7 та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного домашньому арешту, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Той факт, що обвинувачений бажає працевлаштуватися не може бути визнаний судом беззаперечною підставою для зміни обраного відносно нього запобіжного заходу.
У суду відсутні об`єктивні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі але, на думку суду, навіть обґрунтоване звинувачення у вчиненні злочинів в даному випадку не може бути єдиним виправданням вказаного виду запобіжного заходу, а тому при вирішенні вказаного клопотання суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1,п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; його репутацію те,що він розлучений, немає міцних родинних зв`язків, даних на підтвердження постійного місця роботи суду не надав,що також свідчить про можливість переховування від суду. Крім того суд зазначає, що обвинувачений може впливати на свідків та потерпілу, оскільки йому відомі всі свідки події ,потерпіла, відомо про місця їх проживання
Продовжуючи строк дії обраного запобіжного заходу, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як домашній арешт,в зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню,строк дії обраного запобіжного заходу продовженню та в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 201, 331, 370, 372 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_7 строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 16 квітня 2021 року включно, із покладеними обов`язками:
1) Цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.
2) Прибувати до Богодухівського районного суду за першою вимогою.
3) Утриматись від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому - відмовити.
Копію ухвали направити начальнику Богодухівського ВП ГУНП в Харкіській області, для відома та виконання.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя