У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3850/18

№ 1-кп/183/196/21

23 червня 2021 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР № 0003460 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме в тому, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , 1954 року народження, разом з тим, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що не є родичем померлого та не приймав участі у його похованні, з корисливих - мотивів, діючи умисно та незаконно, з метою заволодіння коштами Новомосковського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області у вигляді одноразової допомоги на поховання у розмірі 2 652, 46 грн., 08 листопада 2016 року в приміщенні Новомосковського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. В Ковалівка, 10А, підробив заяву про надання одноразової допомоги на поховання померлого ОСОБА_5 , до якої власноручно вніс відомості, що останній є його родичем.
В подальшому, того ж дня, а саме 08.11.2016 року ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні Новомосковського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за вказаною адресою, достовірно знаючи, що він не є родичем померлого ОСОБА_5 та не приймав участі його похованні, а підставою для отримання одноразової допомоги на поховання є належним чином оформлена заява повноважної особи, з метою досягнення злочинної раніше спланованої мети спрямованої на заволодіння коштами Новомосковського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області у вигляді одноразової допомоги на поховання, видав себе за родича померлого, тим самим обманув працівників Новомосковського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо своїх повноважень на отримання одноразової допомоги на поховання, надавши працівникам управління власноручно підроблений документ - заяву про надання одноразової допомоги на поховання померлого ОСОБА_5 .
В результаті незаконних дій ОСОБА_3 , працівниками Новомосковського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області виплачено останньому одноразову допомогу на поховання померлого ОСОБА_5 у розмірі 2 652,46 грн.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обвинувачений в судовому засіданні не визнаючи себе винуватим заявив клопотання про закриття даного кримінального провадження відносно нього у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому, розуміє, що обставина, за якою він клопоче про закриття провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, вважаючи його таким, що базується на вимогах закону.

Суд, вислухавши заявлене клопотання, думки учасників судового розгляду, дійшов до наступних висновків:

Виходячи з системного аналізу положень п.1ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, а відповідно до п.2 цієї ж статті - три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, який на даний час відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до кримінального проступку.

Аналізуючи вимоги ч. 2, 3 ст. 49 КК України, роз`яснення п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили не тільки минули певні строки давності, а й вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

При цьому у відповідності до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі №566/554/16-к, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що в період з 28.12.2017 року по 19.02.2018 року досудове розслідування зупинялось у зв`язку із розшуком обвинуваченого.

У відповідності до вимог ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.
Судом встановлено, що після відновлення досудового розслідування тобто з 19.02.2018 року перебіг давності щодо ОСОБА_3 не переривався.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 49 КК України, щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Аналізуючи викладене, суд, приходить до висновку, що заявлене клопотання є обґрунтованими та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим дане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України підлягає закриттю, а сам обвинувачений повинен бути звільнений від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності.

На підставі викладеного та керуючись ст.49 КК України, ст.284 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження відносно нього у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0003460 за обвинуваченням ОСОБА_3 , в скоєнні кримінального правопорушення, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України - закрити у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення.
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1