ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адімінстративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 10.09.2019 р. в кримінальному провадженні №0000641 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кам`яна, Сторожинецького району Чернівецької області, працюючого підсобним працівником у ФОП « ОСОБА_9 », раніше судимого, останній раз 26.04.2016р. Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ст.ст.187 ч.1, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4, 71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, звільненого 27.12.2018 року умовно-достроково на 5 місяців і один день на підставі ухвали Хмельницького міськрайсуду від 20.12.2018 року, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 186 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 10.09.2019 р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч.2, 186 ч.2 КК України і йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді два роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26.04.2016 року та остаточно, із застосуванням ст. 69 КК України остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 2 роки 1 місяць позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_6 залишено у виді застави.
ЄУНСС 725/2943/19 провадження №11кп/822/8/21 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10 .
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визначено відраховувати з моменту його фактичного затримання.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання час його перебування в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» з 05.05.2019 р. по 10.05.2019 р.
Заставу в розмірі 48025 грн., внесену заставодавцем ОСОБА_11 , після набрання вироком законної сили вирішено повернути останньому.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку суду, 06.05.2019 року приблизно о 16.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись на другому поверсі приміщення ТРЦ «Екватор», що розташований по вул. Руській, 248-Е в м. Чернівці, повторно, умисно, таємно, шляхом вільного доступу дістав із сумочки потерпілої ОСОБА_12 гаманець чорного кольору вартістю 200 грн., у якому знаходились грошові кошти в сумі 331 грн., дисконтні картки на знижки в магазинах «Prostor», «EVA», «Watsons» та банківська картка «Приватбанк». Однак потерпіла ОСОБА_12 помітила ОСОБА_6 , а тому почала кликати на допомогу. Незважаючи на це, ОСОБА_6 не припинив своїх злочинних дій та став тікати до виходу з ТРЦ «Екватор», проте був затриманий на вулиці працівниками служби охорони торгівельного центру. Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак з незалежних від його волі причин, не зміг розпорядитись викраденим майном, так як був викритий працівниками служби охорони.
На вказаний вирок суду прокурор ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок.
При цьому апелянт вказував, що не оспорюючи висновок суду в частині обставин вчинення кримінального правопорушення, кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності його вини у вчиненні інкримінованого злочину, вирок суду є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особи обвинуваченого.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 за вчинений злочин, суд застосував вимоги ст. 69 КК України та призначив покарання у вигляді 2 роки позбавлення волі, що не відповідає тяжкості скоєного правопорушення та особі винного. Крім того, на думку апелянта, суд залишив поза увагою тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а вказаний злочин ОСОБА_6 вчинив в період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, працевлаштувався лише під час розгляду справи в суді та не надав доказів щодо утримання саме ним малолітньої дитини.
Посилався також на те, що суд безпідставно застосував положення ст. 69 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків. Оскільки при призначенні покарання за сукупністю вироків суду надається право вибору остаточного призначення покарання, застосування положень ст. 69 КК України при такому призначенні покарань суперечить вимогам ст. 71 КК України. Просив призначити обвинуваченому покарання за ст.15 ч.2 ст.186 ч.2 КК України без застосування ст.69 КК України та призначити остаточне покарання останньому із застосуванням ст.71 КК України у виді 4 роки 5 місяців позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили відмовити в задоволенні вимог апелянта, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора є обґрунтовані і його скаргу необхідно задовольнити.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 06.05.2019 року приблизно о 16.00 год., знаходячись на другому поверсі приміщення ТРЦ «Екватор», що розташований по вул. Руській, 248-Е в м. Чернівці, повторно, умисно, таємно, шляхом вільного доступу дістав із сумочки потерпілої ОСОБА_12 гаманець чорного кольору вартістю 200 грн., у якому знаходились грошові кошти в сумі 331 грн., дисконтні картки на знижки в магазинах «Prostor», «EVA», «Watsons» та банківська картка «Приватбанк». Однак потерпіла ОСОБА_12 помітила ОСОБА_6 , а тому почала кликати на допомогу. Незважаючи на це, ОСОБА_6 не припинив своїх злочинних дій та став тікати до виходу з ТРЦ «Екватор», проте був затриманий на вулиці працівниками служби охорони торгівельного центру. Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак з незалежних від його волі причин, не зміг розпорядитись викраденим майном, так як був викритий працівниками служби охорони.
Оскільки апелянтом не оспорюється винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому дій, обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації його дій, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих фактичних обставин, які встановлені судом першої інстанції і ніким не оспорені.

Що стосується тверджень прокурора про безпідставність призначення судом покарання ОСОБА_6 за ст. 15 ч.2, 186 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України, колегія суддів вважає, що вони є обґрунтовані, а вирок в цій частині є незаконним.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість
Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції не дотримався вищевказаних вимог Закону та у вироку вказав, що встановлені ним пом`якшуючі покарання обвинуваченому обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів.
Разом з тим, судом не взято до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за умисні злочини проти власності, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, а навпаки, через незначний проміжок часу, в період умовно-дострокового звільнення знову вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів.
Колегія суддів вважає, що за вказаних обставин виправлення обвинуваченого неможливе протягом визначеного судом строку, а тому покарання, призначене ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК України, не буде справедливим та не відповідатиме його меті - виправленню та попередженню вчинення обвинуваченим нових злочинів.
Наведені вище обставини свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та порушення вимог КПК України при постановленні вироку, а тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, який є особою молодого віку, має на утриманні малолітню дитину, по місцю роботи характеризується позитивно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких корисливих злочинів, раніше неодноразово вчиняв злочини в період іспитового строку і умовно-дострокових звільнень від покарань за вироками судів та знову інкриміноване йому діяння вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому колегія суддів визнає його щире каяття та визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, колегією суддів не встановлено.
З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України, що відповідатиме його особі та сприятиме його виправленню.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 10.09.2019 року в кримінальному провадженні №0000641 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст.ст. 15 ч.2, 186 ч.2 КК України в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Визнати винуватим ОСОБА_6 за ст.ст. 15 ч.2, 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді чотири роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26.04.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбуття покарання час його перебування в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» з 05.05.2019 р. по 10.05.2019 р., та період відбуття ним покарання з 02.12.2019 року по 27.10.2020 року, а також перебування його під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» з 22 лютого 2021 року по 16 березня 2021 року.
Вирок набирає законної з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя