ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 667/1855/16-к
Номер провадження 11-кп/819/652/21 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: продовження строку тримання під вартою Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали по об`єднаному кримінальному провадженню, відомості про яке внесене до ЄРДР за№005098,№0000834,№0007146,№000027,№0000522,№0000408,№0000801,№0000888, №0000990,№0000933,№0000081,№0001159, №0001821, №0001209 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.1 ст.125, ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 18.07.2021 включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що його провина ще не доказана, стан здоров`я у нього жахливий, знаходиться під вартою з 08.07.2020.

Також зазначає, що не переховувався від слідства та суду, не має жодних посилань на те, що він міг впливати на свідків, або знищити докази.

Звертає увагу на те, що він нещодавно досяг повноліття, є раніше не судимим та страждає на невиліковні захворювання.

Просить обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.1 ст.125, ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, 20.05.2021 постановлено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.07.2021, включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває, є необхідність в дослідженні обставин по справі, а тому неможливо завершити судовий розгляд з ухваленням судового рішення по суті до закінчення строку дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.1 ст.125, ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України у тому числі тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, останні кримінальні правопорушення за часом були вчинені на момент перебування обвинувальних актів на розгляді в суді, до взяття під варту офіційно не працював, тобто не має законних джерел існування, що може спонукати його до переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, а його соціальні зв`язки за місцем проживання не є настільки міцними та значними, що могли б впевнено гарантувати його належну процесуальну поведінку та виключали б можливість настання зазначених ризиків.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушень, а також на дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не має законного джерела доходів, і ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі відмови у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, скоєння інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на потерпілих, свідків, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються безґрунтовними.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

З огляду на вищевикладене, твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що прокурором не обґрунтовані доводи щодо ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є непереконливими, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження, а також з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , відомості про його особу та вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, слід зазначити про те, що у наявних матеріалах кримінального провадження та апеляційної скарги не міститься документально підтвердженої інформації про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 захворювань які б перешкоджали його утриманні в умовах СІЗО, або ж про те, що останньому не надають або надають неналежну медичну допомогу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20.05.2021 про продовження тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .