У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на бездіяльність процесуальних прокурорів та прокуратури Закарпатської області в кримінальному провадженні №0000023 в резонансному рейдерському пограбуванні ОЗГ майна потерпілих у м. Ужгороді (в порядку ч.2 ст. 306 КПК України),-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на протиправну діяльність прокурорів та прокуратури Закарпатської області в кримінальному провадженні №0000023 (в порядку ст.ст. 303-307 КПК України).
Ухвалою слідчого судді від 04 травня 2020 року відкрито провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність процесуальних прокурорів та прокуратури Закарпатської області в кримінальному провадженні №0000023 (в порядку ст.ст. 303-307 КПК України) в частині вимог, що стосуються оскарження бездіяльності прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. У відкритті провадження в іншій частині скарги відмовлено. Призначено скаргу до судового розгляду у вказаній частині в судовому засіданні.
Скаргу в даній частині мотивовано тим, що, заявник звернувся з вимогами до слідчого судді, а саме: визнати неправомірною бездіяльність прокурора Закарпатської області стосовно - невиконання прокуратурою Закарпатської області ухвали Ужгородського міськрайнного суду від 21.12.2019 року в справі № 308/9810/18 та вимог КПК України та відсутності постанов на 12 клопотання в порядку ст. 220 КПК України представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 .
Як зазначає заявник, станом на день звернення до слідчого судді, уповноважена особа прокуратури Закарпатської області не розглянула клопотання ОСОБА_3 від 24.04.2020 року та не винесла постанови (тобто не прийняла рішення) у відповідності до вимог ст. 220 КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_3 , скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.
Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, жодних пояснень на адресу суду не скерував. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши доводи заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора і слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування віднесено до повноважень слідчого судді та урегульовано главою 26 КПК України, якою чітко встановлені межі розгляду та вичерпний перелік рішень, які можуть бути прийняті слідчим суддею за результатами розгляду скарг. Також кримінально-процесуальним законом встановлені певні процедури оскарження, дотримання яких є обов`язковим.
Відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У цьому випадку, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків з урахуванням того, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та у такому відстоюванні прав останні є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, в ході судового розгляду, з огляду на те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, установив таке.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України , яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Належною правовою процедурою є та, яка передбачена кримінальним процесуальним законодавством України, адже відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» (надалі Постанова) не допускається постановлення судових рішень, які спрямовані на зобов`язання до вчинення дій, які не є обов`язковими за законом.
А тому, з урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя аналізуючи питання дотримання прав, свобод та інтересів особи, яка подала скаргу, у цьому кримінальному провадженні, в світлі обставин викладених у вимозі, бере до уваги наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Таким чином перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні є вичерпним. Згідно ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, згідно з правилами ст.ст. 314-316 КПК України.
Так, звертаючись до слідчого судді із даною скаргою, заявники мотивували скаргу тим, що на день звернення із даною скаргою до суду, уповноважена особа прокуратури Закарпатської області не розглянула клопотання ОСОБА_3 від 24.04.2020 р. та не винесла постанови (тобто не прийняла рішення) у відповідності до вимог ст. 220 КПК України.
Згідно ч.1 ст.220 КПК України, вбачається, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий , прокурор зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Частиною 2 ст.220 КПК України визначено, що про результат розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивної причини надсилається їй.
Як встановлено в судовому засіданні, адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3 до прокурора Закарпатської області ОСОБА_7 подавалось клопотання, а саме за номером дванадцяте від 24.04.2020 року.
Відомостей про надіслання відповіді ініціатору звернення в судовому засіданні слідчому судді надано не було.
Прокурором не надано слідчому судді докази розгляду вказаного клопотання в порядку та строки передбаченому ст. 220 КПК України та повідомлення ініціатора звернення про результати їх розгляду, а тому суд не може покласти в основу свого рішення факти, які не підтверджені належними та допустимими доказами по справі.
В силу положень ст. ст. 22, 26 КПК України вказані при зверненні із клопотанням обставини підлягають підтвердженню учасником кримінального провадження шляхом подання відповідних документів або їх копій, адже ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід зазначити, що під час провадження на підставі Конвенції неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).
При дослідженні слідчим суддею матеріалів скарги встановлено, що доказів на підтвердження розгляду вказаного клопотання від 24.04.2020 року в порядку ст. 220 КПК України та повідомлення ініціатора звернення про результати їх розгляду матеріали скарги не містять.
Таким чином, прокурор зобов`язаний розглянути клопотання подане адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3 до прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 від 24.04.2020 року та про прийняте рішення за його результатами повідомити ініціатора звернення.
Крім того, згідно ст. 110 КПК рішення прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається зокрема з:… 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу …
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що слід, зобов`язати прокурора розглянути подане клопотання адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3 до прокурора Закарпатської області від 24.04.2020 року в кримінальному провадженні та за результатами розгляду клопотання прийняти вмотивоване рішення відповідно до вимог ст. 220 КПК України, а саме: повно, всебічно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та винести вмотивовану постанову з обґрунтуванням мотивів врахування чи відмови врахувати докази, на які посилається заявник у клопотанні.
Як випливає з аналізу норм КПК України, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, дізнавач , прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню шляхом зобов`язання вчинити дію за клопотанням згідно ст. 220 КПК України, так як такий спосіб захисту порушених прав є єдино ефективним засобом юридичного захисту в національному органі у світлі норм ст. 307 даного Кодексу.
При цьому, слідчий суддя відмічає, що процесуальна самостійність прокурора і його свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.
Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, частини п`ятої статті 21 Закону України № 1402-VIII є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.
У розумінні статті 303 КПК України нездійснення процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк, може вважатися бездіяльністю й оскаржуватися до суду лише у випадках, коли законний обов`язок службової особи щодо їх вчинення є безальтернативним і не передбачає дискреції як можливості вибору одного з кількох варіантів правомірної поведінки.
Порядок розгляду клопотань під час досудового розслідування врегульовано статтею 220 КПК України.
При цьому, у цьому разі бездіяльність як предмет судового оскарження має місце тоді, коли в установлений статтею 220 КПК України термін слідчий, дізнавач, прокурор не виконує дій, визначених цією статтею як обов`язкові, - не повідомляє особу, яка заявила клопотання, про результати його розгляду та/або не приймає жодного з альтернативно можливих рішень - не задовольняє клопотання і не виносить мотивованої письмової постанови про відмову у його задоволенні
Дані про розгляд звернення адвоката, на час розгляду скарги слідчим суддею, в процесуальному порядку передбаченому кримінальним процесуальним законом не встановлені.
Тим самим, є дійсним факт бездіяльності щодо строків розгляду клопотання регламентованих ст. 220 КПК, відповідно скарга з даного питання підлягає задоволенню шляхом зобов`язання вчинити суб`єкт оскарження дію.
Враховуючи вищенаведене в сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої скарги в цій частині.
Згідно з наказом № 410 від 03 вересня 2020 року «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» Генерального прокурора відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ, Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV, керуючись статтями 7, 9, 10 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, наказано перейменувати без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: юридичну особу «Прокуратура Закарпатської області» у «Закарпатська обласна прокуратура».
Щодо вимог викладених у клопотанні № 1 , слід зазначати, що вони аналогічні тим вимогам , які були викладені у скарзі та у відкритті провадження відносно яких було відмовлено ухвалою слідчого судді від 04.05.2020 рокку.
Щодо вимог скарги в частині визнання неправомірною бездіяльністю, в такій слід відмовити, оскільки вимогами ст. 307 КПК України, визначено перелік рішень, що можуть прийматися слідчим суддею за результатами розгляду скарги в порядку ст. 303 КПК України, та кримінальний процесуальний кодекс не регламентує процедури вирішення слідчим суддею питання визнання дій посадових осіб органу досудового розслідування неправомірним.
Таким чином, скарга підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на бездіяльність процесуальних прокурорів та прокуратури Закарпатської області в кримінальному провадженні №0000023 в резонансному рейдерському пограбуванні ОЗГ майна потерпілих у м. Ужгороді (в порядку ч.2 ст. 306 КПК України) задовольнити частково .
Зобовязати керівника Закарпатської обласної прокуратури розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 від 24 квітня 2020 року у кримінальному провадженні №0000023 в порядку та строки, передбачені ст.220 КПК України прийнявши процессуальне рішення та повідомити про прийняте рішення представника потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 у спосіб, передбачений чинним КПК України.
В решті вимог скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 02 березня 2021 року о 13 год.35 хв.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1