Справа № 201/8223/21
Провадження № 1-кп/201/828/2021
ВИРОК
Іменем України
19 серпня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0000525 від 04.07.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, працюючого неофіційно, неодруженого, на утриманні має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним
04.07.2021 року приблизно о 21 год. 30 хв. працівник правоохоронного органу, поліцейський взводу №1 роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції ОСОБА_5 , призначений на посаду наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №868 о/с від 11.11.2019 року, перебуваючи на чергуванні в складі екіпажу №315, прибув на виклик за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, вчиняв хуліганські дії в громадському місці. На законні вимоги поліцейського припинити протиправні дії, останній не реагував, нецензурно висловлювався в бік поліцейських та продовжував вчиняти протиправні дії. Після чого, з метою припинення адміністративного правопорушення, поліцейськими було прийняте рішення про затримання ОСОБА_3 , в порядку ст. 260-263 КУпАП. Так, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що перед ним перебуває працівник поліції у форменому одязі, при виконані службових обов`язків, почав чинити супротив до останнього, у результаті чого ОСОБА_5 разом з іншими поліцейськими застосував спеціальний засіб кайданки та силою посадили на заднє сидіння службового автомобіля затриманого.

Перебуваючи в салоні службового автомобіля патрульної поліції марки «Мітсубіші Аутлендер», номерний знак НОМЕР_1 на синьому фоні, 04.07.2021 року, близько 21 год. 55 хв., за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 31, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу ОСОБА_5 , котрий перебуває при виконанні своїх прямих службових обов`язків та діє у порядку, передбаченому законодавством України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, вкусив поліцейського за праву гомілку, спричинивши останньому тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1661е від 13.07.2021 року, у вигляді: семи поверхневих вкушених ран, які розташовані на тлі ділянки осадження та синця на задній поверхні правої гомілки на межі верхньої та середньої третини, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Тим самим, своїми діями ОСОБА_3 розірвав формені штани, зодягнуті на працівникові поліції.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, кваліфікованіза ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

2. Позиція обвинуваченого
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд його суворо не карати.

3.Позиція потерпілого
Потерпілий ОСОБА_5 , який був допитаний в судовому засіданні, розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення, які повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. До обвинуваченого претензій не має і просив суд обвинуваченого суворо не карати, а призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

4. Докази, які були досліджені судом
Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого учасники не заперечували.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, повністю та об`єктивно доведена.
Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, кваліфікованіза ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд
Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта № 285 від 23.07.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає, виявляв раніше й виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п. 82-85).
При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, виходячи з положень ч. 4 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії нетяжкого злочину.
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду від 15.07.2021 року, проведеного 05.07.2021 року, ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння метадоном (а.п. 108).
Тому, обставинами, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є нетяжким злочином, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, стать та вік обвинуваченого, неперебування його на обліку у лікаря-нарколога (а.п. 99) та перебування його на обліку у лікаря-психіатра (а.п. 100), рівень культури та освіти, позитивну характеристику з місця мешкання (а.п. 102), відсутність судимостей.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, наявність на утриманні малолітньої дитини, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Виходячи з усіх обставин справи, а також думки прокурора, який в судових дебатах просив призначити покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України строком один рік, та думки потерпілого, який підтримав думку прокурора, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.
Підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову
У даному кримінальному провадженні цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, пред`явлено не було.

8.Вирішення питання про долю речових доказів
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Судом встановлено, що обвинувачений затриманий 05.07.2021 року і ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.07.2021 року йому обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком дії до 01.09.2021 року та звільнено з-під варти (а.п. 29-31, 64).
Тому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.07.2021 року по 07.07.2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком дії до 01.09.2021 року залишити без змін.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в розмірі 686,48 грн, у зв`язку із проведенням судової експертизи зброї, які слід стягнути із обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 686,48 грн.
Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком дії до 01.09.2021 року залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.07.2021 року по 07.07.2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

- СД-диск з відеозаписом з боді-камер співробітників поліції (а.п.48) - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження;
- три кухонні ножі (а.п. 93-94) повернути ОСОБА_3 .

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1