Провадження № 1-кп/344/462/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, приватного підприємця, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше несудимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, за наступних обставин.

Так, 10.02.2019 приблизно о 21 годині 40 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «СНЕVRОLЕТ Аveо», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався лівою смугою руху ділянкою автодороги по вул.Івасюка у м.Івано-Франківську в напрямку перехрестя з вул.Івана Павла II.

В цей час, по нерегульованому пішохідному переході справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля, проїзну частину дороги перетинав ОСОБА_6 .

При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, водій ОСОБА_5 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека та вчинив наїзд на ОСОБА_6 .

При цьому ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п.2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.12.1., згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.3., який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу;

п.18.1., згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

У результаті порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №163 від 03.05.2019, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми правої нижньої кінцівки з закритим переломом у верхній третині правої малогомілкової кістки, з саднами в цих ділянках, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя у момент їх спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, ствердив усе вищенаведене відповідно до викладеного, щиро розкаюється у вчиненому та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням із потерпілим, оскільки він помирився із потерпілим ОСОБА_6 та добровільно відшкодував усі завдані збитки.

Його захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав вказане клопотання та просив звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, оскільки він вперше вчинив нетяжкий злочин з необережності, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, примирився із потерпілим та добровільно відшкодував усі заподіяні збитки.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що завдану шкоду йому відшкодовано в повному обсязі, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого він не має, із обвинуваченим примирився, також просив задоволити дане клопотання, та звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Прокурор не заперечив щодо задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим та відповідним закриттям кримінального провадження.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дане клопотання не суперечить вимогам закону, а тому підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.284 та ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє особу від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.46 КК України (в редакції від 14.10.2014) особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Суд, оцінивши всі докази в сукупності, визнає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України доведена повністю, так як вона ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

Кваліфікація діянь ОСОБА_5 за ч.1 ст.286 КК України є вірною оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, відповідно до ст.12 КК України (в редакції від 15.11.2011) відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, вчинений із необережності, свою вину у вчиненому обвинувачений визнав повністю, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував заподіяні збитки та примирився із потерпілим, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та вагітну дружину.

Окрім того, суд також враховує, що згідно інформації, яка міститься в досудовій доповіді органу пробації у обвинуваченого ОСОБА_5 низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки, яку він становить для суспільства.

За наведених обставин, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 раніше несудимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, обвинувачується у вчиненні необережного злочину невеликої тяжкості, примирився із потерпілим ОСОБА_6 , повністю відшкодував заподіяну йому шкоду, суд вважає, що обвинувачений може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного із потерпілим, а кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю.

Також, відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Можливості розгляду цивільного позову при вирішенні питання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності чинний КПК України не передбачає. Окрім того, відповідно за заяви потерпілого ОСОБА_6 заподіяну йому шкоду відшкодовано в повному обсязі, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого він не має, а тому цивільний позов потерпілого слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз слід покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 44, 46 КК України, ст.ст.284-286, 288, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження щодо нього закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - залишити без розгляду.

Речові докази:

- DVD-R диск із відеозаписом із камер спостереження залишити при матеріалах кримінального провадження в Окружній прокуратурі м.Івано-Франківська;

- автомобіль марки Шевроле Авео, реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_5 .

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 2400 (дві тисячі чотириста) гривень 08 копійок.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 31 березня 2021 року

Суддя ОСОБА_1