Справа № 643/597/21
Провадження № 1-кп/643/836/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.04.2021 м.Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002233 від 28.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, азербайджанця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Московського районного суду м.Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст.187 Кримінального кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2020 року відносно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 січня 2021 року.
Також, судом за клопотанням прокурора продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурором було подано через канцелярію суду і підтримано в судовому засіданні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 , на 60 діб.
Клопотання прокурора обґрунтовується тим, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст.187 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні не одного, а декількох злочинів.
В обґрунтування клопотання щодо наявності ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, прокурор посилається на високу ступінь ймовірності наступних ризиків щодо поведінки ОСОБА_6 : переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що у разі визнання його винним судом, ОСОБА_6 може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років;
незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на свідків, потерпілих з метоюзміни їх показів. Крім того, обвинувачений ознайомився з матеріалами кримінального провадження, де вказані персональні дані свідків та потерпілих, а також їх свідчення на які спирається орган досудового розслідування.
вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ніде не працює, законних джерел заробітку не має, постійного місця роботи не має, не володіє міцними соціальним зв`язками та раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного кримінального правопорушення. Також тим, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні низки кримінальних правопорушень.
Прокурор у судовому засіданні підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити.
На уточнююче запитання суду чи можливо застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі і чи зможе такий запобіжний захід запобігти тим ризикам на які посилається прокурор, останній повідомив, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти тим ризикам, на які посилається прокурор у своєму клопотанні про продовження запобіжного заходу, з огляду на те, що існує вірогідність того, що обвинувачений буде переховуватись від суду суду та у нього відсутні законні джерела доходу.
Клопотання прокурора було отримано як захисником так і самим обвинуваченим, які підтвердили у судовому засіданні, що клопотання отримали та з ним ознайомлені.
Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала, просила відмовити у його задоволенні та обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що наявність ризиків, на які посилається прокурором, останнім не доведена у своєму клопотанні.
Адвокатом ОСОБА_4 також було подано письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання обгрунтоване також тим, що обвинувачений має постійне місце реєстрації та міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим ризик переховування ОСОБА_6 від суду зводиться до мінімуму, а також ризики, які можуть бути підставами для продовження тримання під вартою у клопотанні прокурора не доведені.
Обвинувачений ОСОБА_6 також заперечив проти клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Запевнив суд, що не буде переховуватись від суду, має дохід від допомоги у сімейному бізнесі та житло.
Вирішуючи заявлене клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, заслухавши клопотання та думку сторін кримінального провадження, встановив наступне.
Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до абз. 10 п. 20-5 Перехідних положень КПК України - під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2020 року щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Дана ухвала в апеляційному порядку не переглядалась. Також запобіжний захід продовжувався ухвалами Московського районного суду м. Харкова від 19 січня 2021 року та від 03.03.2021 року.
Обвинувачений ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені участині третійцієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2020 року, відносно ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Під час обрання вказаного запобіжного заходу слідчим суддею було надано оцінку відповідним доказам на предмет наявності обґрунтованої підозри. Крім того, слідчим суддею зроблений висновок щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Судом при оцінці ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні на предмет їх зменшення, зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження було лише розпочато. Допитаний лише один потерпілий, свідки не допитані, письмові докази не досліджувались. Крім того, один із захисників зазначив, що якщо у сторони захисту виникнуть додаткові запитання до потерпілого під час дослідження доказів по справі, то вона буде клопотати про виклик потерпілого для повторного допиту.
Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд, відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його процесуальну позицію по справі, відповідно до якої на стадії досудового розслідування він добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки, що знайшло своє відображення в обвинувальному акті (в обставині, яка помякшує покарання), відсутність даних про його офіційне працевлаштування, сімейний стан (неодружений), відсутність осіб, які знаходяться на утриманні обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених у п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилається прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відсутні.
Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , судом було враховано прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі «Шишков проти Болгарії», пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі «Тасе проти Румунії»).
Крім того, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливості існування певних підозр, щодо таких ризиків тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом було враховано ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень ч. 1 ст. 177 КПК України.
На думку суду, саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу даним щодо обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки.
Що стосується міцності соціальних зв`язків ОСОБА_6 та його законних джерел (доходів) для існування, останнім було зазначено, що він працює у сімейному бізнесі не офіційно, отримує деякий дохід від сімейного бізнесу, однак цього доходу не вистачило на ремонт автомобіля, якій за його словами використовувася для діяльності кафе, через що він був змушений взяти кредит. Після того як він взяв кредит у нього не було змоги розраховуватись за цим кредитом і заборгованість почала стрімко зростати. Вказане свідчить про непереконливість доводів ОСОБА_6 та його захисників про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є можливим, оскільки ОСОБА_6 має дохід від участі у сімейному бізнесі.
Твердження сторони захисту про те, що допитаний потерпілий вказав, що на нього ніхто не чинив тиск не є достатнім доказом того, що зменшились ризики, які є підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не допитані всі потерпілі та свідки. Крім того, дана обставина не є єдиною підставою та єдиним ризиком для продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 .
З тих же підстав не підлягає задоволенню і клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Будь-яких інших доказів, які б свідчили про зменшення ризиків вказаних у клопотання прокурора сторона захисту не надала.
Враховуючи наведене, оскільки вказані у клопотанні прокурора ризики продовжують існувати, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 до 13 червня 2021 року включно.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 , слідчим суддею питання про визначення розміру застави не вирішувалось.
Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Керуючись ст. 196,197,205,331, 372,395 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з моменту постановлення цієї ухвали.
Строк дії ухвали встановити до 13 червня 2021 року включно.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Повний текст ухвали оголошений 19 квітня 2021 року о 16 годині 00 хвилин.
Суддя - ОСОБА_1