Житомирський апеляційний суд
Справа №281/1076/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 30.09.2020 року за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 12.11.2020 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старосілля Лугинського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

(в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и л а :

В поданій апеляційній скарзі прокурор вирок суду в частині призначеного покарання просить скасувати, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 1700 грн. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового складання покарань з урахуванням вироку Лугинського районного суду Житомирської області від 26.10.2018 року призначити ОСОБА_7 до відбуття остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 1700 грн., який на підставі ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.Посилається на те, що суд призначаючи обвинуваченому покарання не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Не зважаючи на те, що ОСОБА_7 вчинив новий злочин під час іспитового строку суд першої інстанції не призначив йому остаточне покрання на підставі ст. 71 КК України.

Вироком Лугинського районного суду від 12.11.2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Вирок Лугинського районного суду від 26.10.2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком впродовж двох років постановлено виконувати самостійно.

Як визнав суд, ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, 13.08.2020 року близько 23 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні в ході сварки наніс декілька ударів кулаком по обличчю ОСОБА_9 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді: синця, на обох повіках лівого ока, розміром 4,5х3 см, невизначеної форми, блідо-фіолетового кольору; субконьюктивального крововиливу майже по всім площинам склери лівого ока, темно-червоного кольору, розміром 3,5х1,5 см.; синця в ділянці ліктьового суглобу, розміром 3х2 см, блідо-фіолетового кольору, невизначеної форми. Вказані тілесні ушкодження, згідно висновку експерта № 300 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, який вважав вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 125 КК України обґрунтований доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Однак, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався, зокрема не врахував, що злочин, передбачений ст. 125 ч. 2 КК України обвинувачений вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком, і всупереч вимогам ст. 71 КК України не визначив остаточне покарання за сукупністю вироків, чим допустив істотне порушення кримінального закону, що є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання і ухвалення нового вироку.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і засукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Разом з цим, безпідставним є висновок суду про те, що попередній вирок Лугинського районного від 26.10.2018 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років, а на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки слід виконувати самостійно з огляду на положення ст. 72 КК України, оскільки правила складання покарань за вказаною статтею не можуть виключати застосування положень кримінального закону щодо призначення покарання засудженому за сукупністю вироків через скоєння ним злочину в період іспитового строку.

Таким чином, в разі вчинення особою нового злочину в період іспитового строку, остаточне покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, при цьому випробування за попереднім вироком у будь-якому разі підлягає скасуванню, оскільки відповідно до ч.2 ст. 75, ч.3 ст. 78 КК України вчинення протягом іспитового строку нового злочину є підставою для направлення засудженого для реального відбування призначеного покарання.

При призначенні ОСОБА_7 покарання колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також відомості про особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, у вчиненому злочині щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, потерпілий до нього немає претензій, однак вчинив новий умисний злочин в період іспитового строку, тобто невідбутої частини покарання за попереднім вироком, яким був засуджений за вчинення умисного злочину, що передбачає рецидив злочинів як обставину, яка обтяжує покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 остаточне покарання із застосуванням ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, у виді 5 років позбавлення волі (не відбуте покарання за вироком Лугинського районного суду від 26.10.2018 ) та штрафу у розмірі розмірі 1700 грн., вказавши про їх самостійне виконання.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 12.11.2020 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ст. 125 ч. 2 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 грн.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до відбуття ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 грн.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 72 КК України основне покарання у виді позбавлення волі та основне покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбування покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 в порядку виконання вироку апеляційного суду.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: