печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), громадянина Грузії про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/54917/20-к від 14.01.2021 року у кримінальному провадженні № 0000157 від 14.05.2020,-

ВСТАНОВИВ:

21.04.2021 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), громадянина Грузії про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/54917/20-к від 14.01.2021 року у кримінальному провадженні № 0000157 від 14.05.2020.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що 14.01.2021 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва задоволено Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000157.

Ухвалою від 14.01.2021р. в справі № 757/54917/20-к накладено арешт на автомобіль «BMW X5», н.з. НОМЕР_1 .

Представник особи, що подав клопотання в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Адвокат ОСОБА_7 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник ОВС ГСУ НП України у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином. Старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 через канцелярію суду подав заперечення на вищевказане клопотання про скасування арешту майна.
Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 14.01.2021 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва задоволено Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000157.

Ухвалою від 14.01.2021р. в справі № 757/54917/20-к накладено арешт на автомобіль «BMW X5», н.з. НОМЕР_1 .

Арештованим майном є автомобіль «BMW X5» (2006-го року випуску), н.з. НОМЕР_1 .

Власник майна - ОСОБА_4 (громадянин Грузії; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; особистий номер НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Адвокатом в клопотанні зазначено, що власник майна, ОСОБА_4 , не має ніякого відношення до будь-яких діянь, які розслідуються в кримінальному провадженні № 0000157. Він не має статусів ні підозрюваного, ні обвинуваченого.

Арешт належного йому майна порушує право ОСОБА_4 мирно володіти своїм майном.

За таких обставин, ОСОБА_4 , на даному етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

Тобто, арешт на майно ОСОБА_4 накладено за клопотанням особи, яка не мала права з ним звертатись до слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до позиції Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року зазначає: «Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Протягом досудового розслідування не встановлено, що транспортний засіб, на який накладено арешт є предметом злочину чи отриманний незаконним шляхом.

Отже, відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на транспортний засіб, який належить ОСОБА_4 .

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звертатись лише прокурор, за вказаних обставин слідчий суддя прийшов до висновку, що арешт на майно ОСОБА_4 накладено за клопотанням особи, яка не мала права з ним звертатись до слідчого судді.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про скасування арешту майна на транспортний засіб, що належать ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), громадянина Грузії про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/54917/20-к від 14.01.2021 року у кримінальному провадженні № 0000157 від 14.05.2020 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2021 по справі № 757/54917/20-к на автомобіль «BMW X5», н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), громадянин Грузії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1