Справа № 1-34/03
Провадження № 1-о/442/5/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2021 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року за нововиявленими обставинами, -
встановив:
Вироком Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ст. 152, ч. 4 ст. 152 КК України до довічного позбавлення волі.
30.07.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеного вище вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 (Справа №1-34/03, провадження 1-о/442/5/2021). Рішення по даній скарзі скасовувалися тричі.
Вперше, постановою Верховного Суду від 13.12.2018 року з причин незабезпечення судом участі захисника в судовому провадженні, де участь такого, згідно вимог КПК України є обов`язковою.
В друге, ухвалою Львівського апеляційного суду від 03.07.2020 року з тих підстав, що судом не з`ясовувались обставини поінформованості засудженого про призначення йому захисника; та невжиття судом заходів щодо забезпечення участі засудженого в судовому засіданні в режимі відеоконференції із Федеральним казенним закладом виправною колонією №18 Ямало-ненецького автономного округу Російської Федерації.
В третє, ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.04.2021 року оскільки суд І інстанції повернув заяву не з приводу її невідповідності формальним та змістовним вимогам закону, а фактично з підстав її розгляду по суті, що повинно було б реалізуватись в прийнятті одного з рішень, передбаченого ч.1 ст.467 КПК України.
Перша із зазначених причин усунута іще ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 16 січня 2019 року. Друга перестала існувати з плином часу: заявник усвідомлений на тепер про призначення йому захисника, згадував про неї у своїх другій і третій апеляційних скаргах. Третьої причини - не існувало вже на момент постановлення ухвали від 03.07.2020 року, оскільки вже тоді в матеріалах справи - а.с. 123, 134 були наявні неодноразові відповіді адміністрації колонії про неможливість забезпечення відеоконференцзв`язку. Четверта, прийнята до відома судом першої інстанції.
29.03.2017 року з невідомих причин окремо була зареєстрована ідентитична заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами зазначеного вище вироку Апеляційного суду Львівської області від 14.11.2003 (справа №1-34/03, провадження 1-о/442/6/2021. Рішення по даній справі також тричі переглядалися судами вищих інстанцій.
Вперше ухвалою Львівського апеляційного суду від 16.11.2017 року оскільки суд І інстанції повернув заяву не з приводу її невідповідності формальним та змістовним вимогам закону, а фактично з підстав її розгляду по суті, що повинно було б реалізуватись в прийнятті одного з рішень, передбаченого ч.1 ст.467 КПК України.
В друге, ухвалою Львівського апеляційного суду від 22.06.2020 року з тих підстав, що судом не з`ясовувались обставини поінформованості засудженого про призначення йому захисника; та невжиття судом заходів щодо забезпечення участі засудженого в судовому засіданні в режимі відеоконференції із Федеральним казенним закладом виправною колонією №18 Ямало-ненецького автономного округу Російської Федерації.
В третє, ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.04.2021 року оскільки суд І інстанції повернув заяву не з приводу її невідповідності формальним та змістовним вимогам закону, а фактично з підстав її розгляду по суті, що повинно було б реалізуватись в прийнятті одного з рішень, передбаченого ч.1 ст.467 КПК України.
Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду ОСОБА_3 від 07.06.2021 року обидві справи об`єднано в одне провадження та присвоєно єдиний номер справи №1-34/03, провадження 1-о/442/5/2021.
Згідно ч.1 ст.463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті. Крім того, як у своїй скарзі, так і в численних апеляційних скаргах, ОСОБА_2 вказував на помилку саме у вироку апеляційної інстанції та висловлював заперечення з приводу її розгляду судами першої інстанції.
Згідно ч.6 ст.368 обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В даному випадку слід також орієнтуватися на практику Верховного Суду в подібних питаннях, причому на останній за часом позиції такої практики, як про це вказано у Постанові ВП ВС від 30.01.2019 року.
Отже, у тому випадку, коли заява про нововиявлені обставини помилково подавалася не до того суду, який допустив помилку, Верховний Суд у своїй ухвалі від 09.10.2020 року правильним вважав практику повернути заявнику його заяву разом з доданими матеріалами (причому без попереднього залишення її без руху); в ухвалі від 16.10.2020 року аналогічно; а в ухвалі від 24.05.2021 року - відмовити засудженому у відкритті провадження за його заявою.
Відтак, в даному випадку слід застосувати останню за часом позицію Верховного Суду із його посиланням на ч.1 ст.463 КПК України.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що відмова ОСОБА_2 у відкритті провадження не позбавляє його права повторного звернення з заявою за нововиявленими обставинами до суду відповідної інстанції, в даному випадку до Львівського апеляційного суду.
Керуючись ст. ч.1 ст.463 КПК України, суддя
п о с т а н о в и в :
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року за нововиявленими обставинами в об`єднаному провадженні (справа №1-34/03, провадження 1-о/442/5/2021).
Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з моменту отримання її копії до Львівського апеляційного суду.

Суддя