Справа № 756/2561/21
Номер провадження № 1-кп/756/934/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 30.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006084 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, Грузії, громадянина Грузії, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

30.12.2020, близько 15:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Київ по просп. Оболонський, у районі будинку № 52-а, де побачив транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Audi», моделі «Q5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , та в цей час у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, діючи умисно, переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, ОСОБА_5 підійшовши до вказаного транспортного засобу, який належить ОСОБА_6 та переконавшись, що двері автомобіля не зачинені на замок, при цьому усвідомлюючи, що не має права проникнення до салону автомобіля, відчинив праві задні двері автомобіля, тим самим проник у нього. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 , з заднього сидіння автомобіля взяв сумку марки «TRUSSARDI JEANS 45-71B053A», коричневого кольору з штучної шкіри, вартістю 354,00 грн з урахуванням зносу, в якій знаходився TV-тюнер моделі «Sky Gate HD», серійний номер 110382IL0082 разом з пультом, вартістю 470,00 грн з урахування зносу, які належать ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_5 , зник з місця вчинення злочину, тим самим виконав всі дії для доведення злочину до кінця.

Унаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , завдав ОСОБА_6 , матеріальної шкоди на загальну суму у розмірі 824 (вісімсот двадцять чотири) грн 00 коп.

Указаними діями ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України - а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 30.12.2020 перебуваючи в м. Києві побачив легковий автомобіль, який не був закритий власником. Він підійшов і відкрив двері. У машині побачив сумку, яку взяв і пішов. Але в метрах 5 від машину був затриманий. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив суд урахувати, що обвинувачений визнавав себе винуватим як на стадії досудового розслідування так і визнає свою винуватість і наразі. У зв`язку з чим просив призначити покарання ОСОБА_5 з випробуванням, а саме призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та звільненням від його відбуття відповідно до положень ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву провести судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 без його участі та призначити покарання на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, але звільнити від відбуття покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у сховище.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування, починаючи з моменту затримання, також визнавав свою винуватість. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття. При цьому судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що заподіяна шкода фактично відшкодована шляхом повернення вилученого у ОСОБА_5 майна. Тим більше, потерпілий не заявляв претензій матеріального характеру. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, раніше не був засудженим. Одружений на ОСОБА_7 , має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також суд ураховує, що наразі ОСОБА_5 уклав договір оренди житлового приміщення, а отже має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 .

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Між тим, наявність обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України дає підстави для призначення покарання у виді позбавлення строком на 3 роки, але зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 2 роки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_5 підлягають покладенню обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До даних висновків суд прийшов з тих підстав, що в судовому засіданні було встановлено вчинення злочину через відсутність коштів на особисті потреби, не намагаючись отримати їх законним шляхом. А отже, при призначенні покарання з випробуванням, а також покладенні обов`язків, проходження пробаційної програми, суд створює необхідні передумови щодо виправлення ОСОБА_5 своєї протиправної поведінки у майбутньому.

Тож, призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.1. Вирішення питання щодо обраного запобіжного заходу.

Запобіжний захід у виді застави в розмірі 45 400 грн у відношенні ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, разом з покладеним обов`язком в виді в виді заборони відлучатися із населеного пункту в якому фактично проживає без дозволу суду, слід залишити без змін. Інші обов`язки стосуються лише стадії досудового розслідування та судового розгляду, а отже не можуть бути продовжені до набуття вирком законної сили.

Після набуття вироком законної сили застава в розмірі 45 400 грн, яка внесена ОСОБА_9 за ОСОБА_5 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в місті Києві, підлягає поверненню ОСОБА_9 .

Також слід узяти до уваги, що в рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_5 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме з 30.12.2020 і до 15.03.2021. У зв`язку з чим, на думку суду, слід зарахувати в якості відбутого ОСОБА_5 за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 30.12.2020 і до 15.03.2021, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

5.2. Процесуальні витрати

Процесуальні витрати, а саме витрати понесені на проведення трасологічної експертизи від 26.01.2021 (вартість 980 грн 70 коп.) та товарознавчої експертизи від 15.01.2021 (вартість 980 грн 70 коп) у сумі 1961 грн 40 коп., слід стягнути з ОСОБА_10 на користь держави.

5.3. Речові докази

Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України, а саме сумка марки «TRUSSARDI JEANS 45-71B053A», коричневого кольору з штучної шкіри, TV-тюнер моделі «Sky Gate HD», серійний номер 110382IL0082 разом з пультом, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити у володінні останнього.

Керуючись ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Зарахувати в якості відбутого за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , починаючи з 30.12.2020 і до 15.03.2021, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

- повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді застави у розмірі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок у відношенні ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, разом з покладеним обов`язком у виді заборони відлучатися із населеного пункту в якому фактично проживає без дозволу суду - залишити без змін.

Після набуття вироком законної сили заставу, якщо її не буде звернено в дохід держави, у розмірі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок, яка внесена ОСОБА_9 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в місті Києві (р/р UA1012089, отримувач ТУ ДСА України в місті Києві, , банк отримувача Державна казначейська служба України, МФО 820172) повернути останньому.

Процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи від 26.01.2021 (вартість експертизи 980 грн 70 коп.) та товарознавчої експертизи від 15.01.2021 (вартість експертизи 980 грн 70 коп.) у сумі 1961 грн 40 коп. стягнути з ОСОБА_10 на користь держави.

Речові докази по справі: сумка марки «TRUSSARDI JEANS 45-71B053A», коричневого кольору з штучної шкіри, TV-тюнер моделі «Sky Gate HD», серійний номер НОМЕР_2 разом з пультом, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1