Провадження № 1-кс/947/9475/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2021 року лідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000835 від 13.10.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що у 2020 році на підставі рішень № 7 десятої сесії Таїровської селищної ради 23 скликання від 21.10.1999 державними реєстраторами зареєстровано право власності на земельні ділянки в с. Мізікевича, ж/м «Червоний Хутір». Невстановленими на даний час особами реєстраторам надано документи, зокрема рішення Таїровської селищної ради № 7 від 21.10.1999, які не відповідають дійсності.

Так, розглянувши заяву ОСОБА_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 в якій він просить Таїровську селищну раду безкоштовно передати в приватну власність раніше надану в постійне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, а також земельно-кадастрові документи, Таїровська селищна рада вирішила передати ОСОБА_4 безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі рішення Таїровської селищної ради № 7 від 21.10.1999 у державний реєстр речових прав на нерухоме майно 18.03.2020 за реєстраційним номером № 237 внесено запис про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:5024 площею 0,06 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 за громадянином України ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Так, розглянувши заяву ОСОБА_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 в якій вона просить Таїровську селищну раду безкоштовно передати в приватну власність раніше надану в постійне користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, а також земельно-кадастрові документи, Таїровська селищна рада вирішила передати ОСОБА_5 безкоштовно в приватну власність земельну ділянку площею 0,06 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі рішення Таїровської селищної ради № 7 від 21.10.1999 у державний реєстр речових прав на нерухоме майно 27.07.2020 за реєстраційним номером №237 внесено запис про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:2903 площею 0,06 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , за громадянкою України ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1391 від 20.11.2020 ОСОБА_5 продала вказану земельну ділянку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

На виконання доручення слідчого, встановлено фактичне місця проживання ОСОБА_7 за результатами яких було встановлено, що останній мешкає за однією адресою: АДРЕСА_4 .

Так, 08.07.2021, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 ., в ході проведення якого було виявлено та вилучено речі та документи, перелік яких міститься в клопотанні.

За результатами проведення огляду вказаних вилучених речей встановлено, що вони мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, та містять відомості, які мають доказове значення, у зв`язку з чим, мають бути визнані в якості речових доказів, та долучені до матеріалів вказаного кримінального провадження, у зв`язку з чим, з метою проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає поверненню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчим суддею встановлено, що подане стороною обвинувачення клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступне.

В порушення п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, в клопотанні не зазначені підстава і мета накладення арешту на майно.

Крім того, в клопотанні не зазначено та не конкретизовано яке саме значення мають вилучені речі та документи в рамках кримінального провадження. Прокурор лише формально перелічує норми законодавства, не обґрунтовуючи необхідність у накладенні арешту на майно.

Також, в клопотанні прокурор просить накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , проте в клопотанні не зазначено яке відношення вказана особа має до кримінального провадження.

На підставі викладеного, враховуючи необґрунтованість та вищевказані недоліки клопотання прокурора, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання підлягає повторному поверненню прокурору для усунення зазначених в ухвалі слідчого судді недоліків, з встановленням відповідного процесуального строку.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000835 від 13.10.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1