Справа № 127/1752/21
Провадження №11-кп/801/356/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем: ОСОБА_5 ,
за участі: прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2021 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28. січня 2021 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строком на 60 днів до 28 березня 2021 року включно та одночасно визначено заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 000 гривень для кожного обвинуваченого.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати відносно нього заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що клопотання прокурора було подано в порушення ст. 199 КПК України лише 26.01.2021. Крім того, визначаючи розмір застави, суд не звернув уваги на те, що він є інвалідом третьої групи з дитинства та отримує невелику пенсію, не має нерухомого та рухомого майна, а тому визначений судом розмір застави є непомірний для нього.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 та обрати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що прокурором подано клопотання з порушенням строків, крім того, у ньому не викладені фактичні обставини, на підставі яких він дійшов до висновку про наявність ризиків та не вказані посилання, що підтверджують ці обставини, жодних доказів, що підтверджують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, обвинувачення необґрунтоване, незрозуміла кваліфікація дій обвинуваченого. Також зазначає, що при визначенні розміру застави не враховано, що будь-якої матеріальної шкоди діями ОСОБА_9 не завдано, а тому встановлена надмірна сума застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Свої вимоги мотивує тим, що жодний ризик у клопотанні не доведений, підозра за ч.2 ст. 194 КК України необґрунтована. Крім того, зазначає, що у кримінальному провадженні відсутня матеріальна шкода та відсутній цивільний позов, а тому сума застави не відповідає майновому та сімейному стану ОСОБА_10 , який позитивно характеризується, має постійне місце проживання, сім`ю, неповнолітніх дітей, його дружина вагітна та має суттєві розлади здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, захисників обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та не наполягали на виклику своїх підзахисних, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти їх задоволення, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Цих вимог закону під час вирішення питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не порушив.

Переглядаючи ухвалу суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення.
На даному етапі судового розгляду у суду відсутні підстави для сумнівів в обґрунтованості висунутого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення, а тому доводи захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо необґрунтованості обвинувачення та незрозумілості кваліфікації діянь колегія суддів відхиляє.
Доводи апеляційних скарг про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, суд першої інстанції в ухвалі зазначив про продовження існування ризиків : переховування від суду, незаконного впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. Запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження обраного стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і, що інший (менш суворий) запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, зважаючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, крім того вони є особами неодноразово судимими.
Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у кримінальному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Щодо застави, визначеної судом першої інстанції в розмірі 200 прожиткових мінімумів, апеляційний суд вважає такий розмір правомірним, оскільки відповідно до абзацу 2 ч.5 ст. 182 КПК України застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо суд встановить що вона, визначена відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.
Доводи сторони захисту про порушення прокурором строку подачі клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим необґрунтовані, оскільки ч.2 ст. 331 КПК України передбачено вирішення питання судом лише про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, проте, суд, продовжуючи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід, керувався вимогами ч.3 ст. 331 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2021 року в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4