Номер провадження: 11-кп/813/1071/21
Номер справи місцевого суду: 494/219/19 1-кп/504/417/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

особи, яка бажає взяти на поруки обвинуваченого: ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.02.2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України у кримінальному провадженні № 0000359, внесеному до ЄРДР 26.11.2018 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.02.2021 року, постановленою під час судового розгляду кримінального провадження, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 09.04.2021 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України у кримінальному провадженні № 0000359, внесеному до ЄРДР 26.11.2018 року.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість і суспільну небезпеку, наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення, для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з метою виключення спроб переховуватися від правосуддя, впливу на свідків, а також вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважав неможливим застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.
Захисники обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , не погоджуючись з ухвалою від 09.02.2021 року, вважають її необґрунтованою, посилаючись на наступне:

- клопотання прокурора розглянуто формально, доводи захисника щодо обґрунтування зміни запобіжного заходу не взяті до уваги, висновки суду необґрунтовані;

- судом не взято до уваги наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків та наявності орендованого житла;

- суд взагалі не розглядав питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу або альтернативного запобіжного заходу;

- ризики на які посилається прокурор є надуманими та не доведені.

Крім того, адвокат ОСОБА_10 , в своїх апеляційних скаргах наголошує, що в судовому засіданні місцевого суду був допитаний потерпілий, з показів якого вбачається, що твердження сторони обвинувачення щодо причетності обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повністю спростовані та останні взагалі не причетні до інкримінуємого ним злочину.

Посилаючись на вищевикладене, захисники обвинувачених просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

В день апеляційного розгляду до апеляційного суду звернулася ОСОБА_11 із заявою про передачу обвинуваченого ОСОБА_8 під її особисту поруку, в якій, вважаючи що вона заслуговує на довіру для того, щоб віддати їй обвинуваченого на поруку, зазначає, що вона може поручитись за виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків у відповідності до ст.194 КПК України та зобов`язується за необхідністю доставляти його до суду.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та думки обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити, не заперечували проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та заяви ОСОБА_11 і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала суду першої інстанції в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ніким не оскаржена, апеляційний суд не перевіряє її у цій частині.

Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч.1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Таким чином, у відповідності до вимог ст.331 КПК України, вирішення питання про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим є обов`язком суду.

Частиною 2 ст.331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги про те, що ризики, на які вказує суд в оскаржуваному рішенні, не підтверджені, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на даний час не зменшився ризик переховування обвинувачених від суду, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який обумовлений тим, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій та за попередньою змовою групою осіб, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, враховуючи тяжкість і суспільну небезпеку скоєного, те, що обвинувачений ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, відсутність зареєстрованого місця проживання обвинувачених на території Одеської області.

Також, враховуючи особи обвинувачених, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів, в тому числі поєднаних з насильством, та знову обвинувачуються у вчиненні злочинів, маючи непогашену у встановленому порядку судимість, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності існування ризику вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту про те, що враховуючи допит судом свідків та потерпілого, заявлені прокурором ризики дещо знизилися, разом з тим апеляційний суд вважає, що вони ще є настільки високими, що зміна обвинуваченим запобіжного заходу на менш суворий, ніж тримання під вартою, не забезпечить їх належної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд відхиляє посилання сторони захисту стосовно наявності у обвинувачених міцних соціальних зав`язків, оскільки, враховуючи обставини вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину та вчинення ними раніше особливо тяжких злочинів, з урахуванням наявних ризиків, недостатньо для зміни обвинуваченим запобіжного заходу.

Що стосується доводів сторони захисту про не розгляд судом питання щодо застосування альтернативного запобіжного заходу, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки враховуючи доведеність існування вищезазначених ризиків, суд першої інстанції, у відповідності до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України та зважаючи на те, що інкримінований обвинуваченим злочин вчинений із застосуванням насильства, обґрунтовано не визначив розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Частиною другою статті 422-1 КПК України передбачено, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції:

- ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою;

- клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Системний аналіз зазначеної норми закону вказує на те, що під час перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями лише перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з положень п.24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання сторони обвинувачення та ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні, а тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо спростування причетності обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до інкримінуємого їм злочину, оскільки на даному етапі судового розгляду у апеляційного суду відсутні повноваження давати оцінку доказам причетності особи до скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення, адже відповідно до ст.368 КПК України таке питання вирішуються судом при ухваленні вироку.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинувачених та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційні скарги сторони захисту не підлягають задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини даного кримінального провадження та висновки про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, клопотання ОСОБА_11 про передачу обвинуваченого ОСОБА_8 під її особисту поруку, задоволенню не підлягає, оскільки такий запобіжний захід, з урахуванням вищенаведених обставин, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Керуючись ст.176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409, 411, 419, 422-1, 532КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційні скарги захисників обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.02.2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України у кримінальному провадженні № 0000359, внесеному до ЄРДР 26.11.2018 року - залишити без змін.
Відмовити у задоволені клопотання ОСОБА_11 про передачу їй на особисту поруку обвинуваченого ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3