Справа 755/1785/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/66/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

22 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вигурівщина, Броварського району, Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз 13.05.2003 року Оболонським районним судом м. Києва за ст. 15 ч. 3, ст. 289 ч. 2, ст. 289 ч. 3, ст. 357 КК України до позбавлення волі на строк 12 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України звільнений 25.06.2011 по відбуттю строку покарання, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з вироку суду, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 20.11.2017 року, приблизно о 06-00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживає спільно із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є його батьком, де між ними виник конфлікт на ґрунті побутових питань, в ході якого у ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклої особистої неприязності до батька, виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю ОСОБА_10 , наніс декілька ударів останньому, від яких ОСОБА_10 впав на підлогу.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Крім того, зазначає, що на момент вчинення ОСОБА_9 даного злочину його судимість не була погашена, як про це зазначив суд. Вважає, що призначене обвинуваченому покарання з застосуванням вимог ст. 75 КК України є занадто м`яким.

02.03.2021 року прокурором на адресу суду подані зміни до апеляційної скарги, в яких наводячи обгрунтування, просив скасувати оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_9 , та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що вирок суду є незаконним у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про зміну кваліфікації дій ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України. Зазначає, що висновок суду не підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу із змінами, думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Як визначено ст. 409 КПК України, підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Положеннями ч. 2 ст. 370 КПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, а згідно із ч. 3 цієї ж норми закону обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

При цьому, як вимагає п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

Разом з тим, мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак встановленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Проте, на думку колегії суддів апеляційного суду, вказані вимоги закону, під час розгляду даного кримінального провадження, судом першої інстанції були порушені.

Так, за змістом, суд у мотивувальній частині оскаржуваного вироку вказав, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України не знайшло свого об`єктивного підтвердження, а тому кваліфікував його дії за ч.1 ст. 119 КК України, оскільки ОСОБА_9 штовхаючи потерпілого та застосовуючи до нього насильство, хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити і такі наслідки, які фактично настали, тобто заподіяв смерть необережно.

Натомість, при формулюванні обвинувачення, суд описує диспозицію ч. 2 ст. 121 КК України, а саме, що ОСОБА_9 в ході конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження. Проте, зазначає, що стороною обвинувачення не надано доказів та не доведено в суді, що обвинувачений мав намір заподіяти потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, встановивши винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд прийняв рішення про призначення покарання ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 119 КК України.

Тобто, мотиви та висновки суду є суперечливими, що відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України, розцінюється як істотне порушення вимог КПК України і являється однією з підстав для скасування вироку.

Вказані порушення закону, а отже і подальшу оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, неможливо усунути під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, навіть шляхом проведення повного дослідження всіх доказів по справі, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи та право учасників кримінального провадження на оскарження процесуальних рішень.

Таким чином, наведені істотні порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 415 КПК України є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Частиною другою та третьою ст. 415 КПК України передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга зі змінами підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Суддя Суддя Суддя