Справа № 156/850/20
Номер провадження: 1-кп/156/27/21
У Х В А Л А

04 березня 2021 року

Іваничівський районний суд Волинської області,

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Іваничі, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000155 від 27.05.2020 року відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про визнання доказів очевидно недопустимими,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області в судовому засіданні 04.03.2021 року встановлено порядок дослідження доказів у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000155 від 27.05.2020 року відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні 04.03.2021 року захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 подав суду клопотання про визнання очевидно недопустимими доказів: протоколів допиту свідка ОСОБА_7 від 27.05.2020 року, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 27.05.2020 року, протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 від 27.05.2020 року, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 27.05.2020 року, протокол слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_9 від 23.07.2020 року, протокол слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_8 від 27.07.2020 року, протокол огляду автомобіля «Рено» від 27.05.2020 року.

Під час виступу в судовому засіданні з приводу заявленого клопотання, подав суду пояснення та додаткові обгрунтування вказаного клопотання, в яких незважаючи на стадію розгляду кримінального провадження, (лише встановлено порядок дослідження доказів у справі, будь які докази у справі ще не досліджувалися,) вдався до аналізу доказів, зібраних у кримінальному провадженні, аргументував свою позицію порушенням процесуальних прав обвинуваченого під час проведення досудового розслідування, в тому числі права на захист, покликаючись на фактичні обставини досудового розслідування.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого повністю підтримав подане ним клопотання, з підстав викладених у ньому та аргументував свою позицію щодо визнання доказів очевидно недопустимими. Вважає, що дане клопотання слід вирішити на цій стадії судового розгляду.

Представник потерпілого просив відмовити у заявленому клопотанні.

Прокурор клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими заперечив, щодо визнання очевидно недопустимими як доказів протоколів слідчих експериментів та протоколу огляду автомобіля вказав, що такі докази ще не досліджувалися, тому таке клопотання повинно вирішуватися пізніше. Щодо визнання очевидно недопустимими протоколів допиту свідків та потерпілої зазначив, що протоколи допиту свідків не долучаються, як докази на підтвердження вини обвинуваченого, а свідки надають свої покази безпосередньо в судовому засіданні.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши зміст клопотання вважає, що клопотання обвинуваченого та його захисника про визнання доказів очевидно недопустимими не підлягає до задоволення, зважаючи на наступне.

За змістом ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

В судовому засіданні 04.03.2021 року судом виконано вимоги ч.2 ст.349 КПК України визначено обсяг доказів, що підлягатимуть дослідженню та порядок їх дослідження. Дослідження доказів у кримінальному провадженні не розпочато.

Стосовно допустимості показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 , що зафіксовані у протоколах допиту, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, питання допустимості протоколів допиту свідків та потерпілої не може вирішуватися згідно зі ст.89 КПК України, а тому в цій частині клопотання не підлягає задоволенню.

Щодо об`єктивності чи необ`єктивності показань цих свідків, наданих у суді, то це питання підлягає вирішенню судом при ухвалені вироку.

Суд звертає увагу, що докази, які адвокат просить визнати очевидно недопустимими, а саме протокол слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_9 від 23.07.2020 року, протокол слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_8 від 27.07.2020 року, протокол огляду автомобіля «Рено» від 27.05.2020 року прокурором не подані, а відтак, суд позбавлений можливості дослідити їх та застосувати правові приписи ч.2 ст.89 КПК України. Суд роз`яснює, що саме під час дослідження доказів, сторона захисту вправі подавати клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими, чітко аргументуючи свою позицію, а всі інші клопотання підлягають вирішенню на відповідній стадії судового процесу.

А відтак, з вказаної підстави, суд вважає таке клопотання передчасним та роз`яснює стороні захисту про право на повторне заявлення такого клопотання після надання прокурором суду відповідного доказу.

Керуючись ст.ст. 87, 89, ч.2 ст.349 КПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про визнання доказів очевидно недопустимими в порядку ч.2 ст.89 КПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1