Провадження № 1-кс/522/92/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 174 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить передати автомобіль марки TOYOTA моделі «LAND CRUISER», 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 (новий р.н. НОМЕР_3 ) ОСОБА_4 - для зберігання.
Адвокат надіслав до суду заяву, у якій просив провести розгляд клопотання без участі представника за наявними матеріалами.

З клопотання вбачається, що У проваджені СВ Приморського ВП м. Одесі ГУНГІ в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004973 від 10.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В рамках кримінального провадження був допитаний потерпілий ОСОБА_4 який є власником транспортного засобу марки TOYOTA моделі «LAND CRUISER», 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 (новий р.н. НОМЕР_3 ), а також було встановлено висновком експерта № 17 від 18.03.2020 року, що договір комісії транспортного засобу № 5972/19002428 від 03.04.2019 р. та акт технічного стану транспортного засобу від 03.04.2019 р. та інші документи на підставі яких транспортний засіб вибув із законного володіння потерпілого були підписані не ОСОБА_4 . Отже майно вибуло з володіння ОСОБА_4 без згоди власника та по підробленим документам, а для подальшого поновлення реєстрації необхідний транспортний засіб.

При зверненні до СВ Приморського ВП в м. Одеси ГУНП в Одеській області з клопотанням у порядку ст. 100 КПК України стало відомо, що слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 було звернено до суду з клопотання про накладення арешту на автомобіль марки TOYOTA моделі «LAND CRUISER», 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 (новий р.н. НОМЕР_3 ).

04.12.2020 року до Приморського районного суду надано заперечення щодо накладення арешту на майно в якому викладено прохання щодо постановлення ухвали, якою накласти арешт на автомобіль марки TOYOTA моделі «LAND CRUISER», 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 (новий р.н. НОМЕР_3 ) та передати автомобіль марки «TOYOTA» «LAND CRUISER» н.з. НОМЕР_3 - єдиному законному власнику майна ОСОБА_4 , для зберігання та експлуатації.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 07.12.2020 року клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеської області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна - задоволено. Накладено арешт на автомобіль марки TOYOTA моделі «LAND CRUISER», 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 (новий р.н. НОМЕР_3 ).
Вищезазначеною ухвалою було накладено арешт на автомобіль, однак будь яких заборон щодо використання та розпорядження не визначено.
Кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004973 від 10.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за заявою ОСОБА_6 в інтересах власника транспортного засобу ОСОБА_4 .
В рамках кримінального провадження винесена постанова про призначення почеркознавчої експертизи, яка доручена експертам НДЕКЦ МВС.
Відповідно до висновку експерта № 17 від 18.03.2020 року встановлено, що договір комісії транспортного засобу № 5972/19002428 від 03.04.2019 р. та акт технічного стану транспортного засобу від 03.04.2019 р. та інші документи на підставі яких транспортний засіб вибув із законного володіння потерпілого були підписані не ОСОБА_4 . Сам ОСОБА_4 заперечує факт переоформлення транспортного засобу, що стало підставою для початку проведення досудового розслідування та знайшло своє підтвердження у висновку експерта № 17. Фактично за обставинами даного провадження речовий доказ - автомобіль через не підписання власником будь-яких документів щодо продажу вибув поза волею власника та переоформлений за підробленими документами на інших осіб у незаконний спосіб.
Отже ОСОБА_4 є законним власником який позбавлений можливості розпоряджатися свої майном із-за злочинних дій осіб які незаконно заволоділи транспортним засобом (ч. 2 ст. 289 КК України).
Відповідно п.15 Постанови Пленума Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті - незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК (2341-14 ) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
За вимогою ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Даний захід забезпечення кримінального провадження може застосовуватися згідно з п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України лише у разі, якщо слідчий, прокурор доведе потреби досудового розслідування у такому ступені втручання у права особи розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано

Згідно із ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких спів мірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню - повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Оскільки автомобіль є предметом правопорушення, та наразі перебуває на штраф майданчику, що захисник вважає не доцільним та має бути переданий власнику для зберігання.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з матеріалів, наданих в обґрунтування скарги, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2020 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно.

Згідно зазначеної ухвали суду вищевказане майно, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовим доказом, та має доказове значення для кримінального провадження.

Як встановлено в судовому засіданні на теперішній час проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0004973 від 10.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Враховуючи, що потреба у застосуванні заходу забезпечення, у вигляді арешту майна, не відпала, та підстав для передачі речового доказу на зберігання, не вбачається.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 100, 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги скаргою клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 174 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

17.02.2021