н/п 1-кс/766/2646/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2021 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участі секретаря: ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просив: накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження майном, а саме: 2-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , площею 60,6 кв. м.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд вказаного клопотання провести без участі підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з можливістю зміни власника майна та його переоформлення на третіх осіб.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що органом досудового розслідування 09.03.2021 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у тому, що він, будучи директором ТОВ «КВАДРО-ФІНАНС», достовірно знаючи про наявність у 1 корпусі (літ. «А») будинку АДРЕСА_2 (І черга І секція) підвалу, який відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку, шляхом обману ОСОБА_6 , що виразилось у повідомленні їй неправдивих відомостей про наявність цокольного поверху, що спростовується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 19-6 від 22.04.2019, керуючись прямим умислом, з корисливих мотивів та метою заволодіння грошовими коштами останньої 01.08.2016, після введення об`єкта в експлуатацію, уклав з ОСОБА_6 додаткову угоду № 01 до договору № 54 на пайову участь у будівництві житлового будинку в АДРЕСА_3 від 16.09.2015 предметом якої є пайова участь в будівництві нежитлового приміщення загальною площею 3,4 м? в цокольному поверсі за адресою: АДРЕСА_4 , вартістю 23 800 грн., як наслідок ОСОБА_6 будучи введеною в оману, вважаючи свої дії вигідними для себе 02.11.2016 добровільно, на виконання умов договору, внесла 23 800 грн. на рахунок ТОВ «КВАДРО-ФІНАНС», що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 02.11.2016, заподіявши потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Крім того, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді директора ТОВ «КВАДРО-ФІНАНС», будучи в розумінні ч. 3 ст. 18 КК України, службовою особою, оскільки постійно обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у період часу з 21.05.2015 до 02.02.2018, більш точного часу не встановлено, керуючись прямим умислом направленим на складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, з корисливих мотивів, перебуваючи у невстановленому місці, склав та видав виписку з відомості розподілу житла у І корпусі будинку АДРЕСА_2 , засвідчивши її своїм підписом та скріпивши печаткою ТОВ «КВАДРО-ФІНАНС», яка містить завідомо неправдиві відомості щодо розподілу нежитлових приміщень № IІ, площею 56,3 м?, № IІІ, площею 18,7 м?, № IV, площею 41,3 м?, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 за ОСОБА_7 , які суперечать похідній відомості, поданій 21.05.2017 до заяви № 11495375 державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка подана особою, що залучала кошти фізичних, та юридичних осіб за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчивши тим самим факт, що має юридичне значення, і надавши зазначеному документу статусу офіційного.

Зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Крім того, ОСОБА_5 достовірно знаючи про наявність у 1 корпусі (літ. «А») будинку АДРЕСА_2 (І черга І секція) підвалу, який відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку, керуючись прямим умислом з корисливих мотивів та метою заволодіння спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку (приміщеннями підвалу) 02.02.2018 при оформленні права власності на нежитлове приміщення № IІ, площею 56,3 м? та 05.02.2018 на нежитлові приміщення № IІІ, площею 18,7 м?, № IV, площею 41,3 м?, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 подав державному реєстратору завідомо підробленні документи, а саме: договори про пайову участь № 77/1, № 77/2, № 77/3 від 03.10.2016; виписку з відомості розподілу житла у І корпусі будинку АДРЕСА_2 , технічний паспорт на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок приміщення цокольного поверху АДРЕСА_4 від 15.01.2018 на вказані приміщення виготовлений ТБ «Максимум».

Зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 достовірно знаючи про наявність у 1 корпусі (літ. «А») будинку АДРЕСА_2 підвалу, який відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку, шляхом обману, що виразилось у підробленні та використанні завідомо неправдивих офіційних документів, в тому числі про наявність цокольного поверху, а саме: договорів про пайову участь № 77/1, № 77/2, № 77/3 від 03.10.2016; виписки з відомості розподілу житла у І корпусі будинку АДРЕСА_2 , технічного паспорта, що спростовується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 19-6 від 22.04.2019, керуючись прямим умислом, з корисливих мотивів та метою заволодіння спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку (приміщеннями підвалу), особисто, діючи на підставі нотаріально посвідченої № 321 від 11.02.2016, від імені свого сина ОСОБА_7 подав заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) № 101 щодо об`єкта нерухомого майна нежитлового приміщення № IІ, площею 56,3 м?, № 101 щодо об`єкта нерухомого майна нежитлового приміщення № IІІ, площею 18,7 м?, № 101 щодо об`єкта нерухомого майна нежитлового приміщення № IV, площею 41,3 м?, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 на підставі яких 02.02.2018 на нежитлове приміщення № IІ, площею 56,3 м?, а 05.02.2018 на нежитлові приміщення № IІІ, площею 18,7 м?, № IV, площею 41,3 м?, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності, заволодівши зазначеними приміщеннями, чим спричинив, з урахуванням висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 20-381/382 від 08.04.2020 співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , в особі ОСББ «Гетьман 2017» матеріальний збиток в особливо великих розмірах 1 253 714 грн.

Зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно в особливо великих розмірах.

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Підставою і метою застосування арешту майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання з метою запобігання можливості (ризикам) його відчуження, а також обґрунтування необхідності такого арешту, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні, зокрема особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить на праві власності 2-х кімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , площею 60,6 кв. м.

Найменш обтяжливим способом арешту майна є позбавлення права відчуження та розпорядження ним.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Власник майна в судове засідання не викликався з метою уникнення його відчуження. Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчим суддею встановлено, що СВ відділу поліції № 2 ХРУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001160 від 12.05.2018, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 190,ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

Так, 09.03.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 4 ст. 190,ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

Санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_5 володіє на праві приватної власності квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним кодексом України підстави для арешту вказаної квартири, що належить ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскація майна як виду покарання.

Вирішуючи питання про спосіб арешту майна суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, слідчий суддя вважає, що достатнім буде накласти арешт на майно шляхом заборони його відчуження та розпоряджання ним, оскільки саме такий спосіб арешту майна є найменш обтяжливим та не призведе до порушень прав підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , шляхом заборони розпорядження вказаним майном та його відчуження.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонськогоапеляційного суду.

Слідчий суддяОСОБА_1