Справа № 297/672/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 01.02.2021 року, за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою 9 класів, неодруженого, судимого 10.04.2017 року Мукачівським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки, 12.02.2018 року Мукачівським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 16.04.2020 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, непрацюючого,

за ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:
ОСОБА_5 01.02.2021 року, близько 13:10 годин, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого у АДРЕСА_2 , власником якого є ФОП ОСОБА_6 , умисно, повторно, таємно викрав з прилавку магазину один ключ рожковий накидний 27-го розміру з надписом «BERG» L9E CHROME VANADIUM DSI3113A, вартість якого становить 100 гривень, та один ключ трищітка марки «VOREL», вартість якого становить 245 гривень, однак, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця для викрадення інструментів, так як був викритий на місці вчинення злочину працівниками магазину.
Далі, ОСОБА_5 цього ж дня, близько 13:40 годин, проник через огорожу на територію домогосподарства АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_7 , де діючи умисно, увійшов через незачинені ворота у гаражне приміщення, звідки таємно, повторно викрав бувші у користуванні:дриль «Тайга ДЗУ-1200», вартість якої становить 319 гривень;велику шліфувальну машинку (болгарку) марки «МШУ-230-2100», вартість якої становить 519,20 гривень; набір ключів та головок у коробці «Professional», вартість якого становить 1 600 гривень, завдавши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2438,20 гривень.
02 квітня 2021 року до Берегівського районного суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 01.02.2021 року, відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру мотивоване тим, що останній вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №34 від 17.03.2021 року.

За таких обставин ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, та ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення, вчинену повторно.
Так, в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, оскільки висновком судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_5 страждає хронічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії з епізодичним вживанням психоактивних речовин, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 обіцяв більше не вчиняти кримінальні правопорушення. Просив визначити примусові заходи медичного характеру, які можна застосовувати за місцем проживання, а саме надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Захисник ОСОБА_4 не заперечив що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечні діяння, які підпадають під ознаки злочинів, вказаних у клопотанні. Однак з урахуванням прохання законного представника ОСОБА_8 , яка проживає разом із ОСОБА_5 , просив застосувати до останнього надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Доказами того, що мало місце суспільно-небезпечне діяння, яке вчинено ОСОБА_5 є наступне.

В судовому засіданні ОСОБА_5 визнав вину у скоєному, а саме фактів вчинення ним незакінченого замаху на таємне викрадення інструментів з магазину, вчиненого повторно, а також вчинення ним того ж дня крадіжки інструментів з гаражу по АДРЕСА_3 .

Суд дослідивши матеріали клопотання, виходячи із положень ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу» встановив також наступне.

Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Частиною 2 ст. 19 КК України визначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається із висновку комісійної стаціонарної судово-психіатричної експертизи №34 від 17.03.2021 рокуОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням - параноїдною шизофренією з епізодичним вживанням психоактивних речовин, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_5 також страждав хронічним психічним захворюванням параноїдною шизофренією з епізодичним вживанням захворюванням психічним захворюванням психоактивних речовин, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Через наявність у ОСОБА_5 хронічного психічного захворювання - параноїдної шизофренії з епізодичним вживанням психоактивних речовин, він не може самостійно реалізовувати своє право на захист та потребує застосування примусових заходів медичного характеру - лікування в психіатричній лікарні з звичайним наглядом (а.с. 24-27).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно-небезпечні діяння.

Пунктом 2 ч.1 ст. 94 КК України визначено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

При визначенні міри медичного характеру суд враховує не тільки характер психічного захворювання, а й рекомендації експертів про тип лікувального закладу, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння.

Враховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчинення діянь, ту обставину, що рік тому ОСОБА_5 був звільнений з місць позбавлення волі за скоєння корисливих злочинів, ступінь небезпечності ОСОБА_5 суд вважає, що останній потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Згідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу до якого має бути госпіталізована неосудна особа, що також випливає із змісту розділу ХІV КК України.

Запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, згідно ухвали слідчого судді Берегівського районного суду від 31.03.2021до набрання ухвалою законної сили, слід залишити.

Речові докази: бензокосу зеленого кольору марки «Євротек», електричний подовжувач довжиною 15 м. та автомагнітола марки «SYNTHESIS», дриль «Тайга», болгарку «МШУ», та набір ключів у коробці «Professional», які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , слід повернути потерпілому ОСОБА_7 , як власнику (а.с. 47); DVD-R диск із записом проведення 01.02.2021 року огляду автомобіля ВАЗ 21104, д/н НОМЕР_1 , DVD-R диск із записом крадіжки наданий потерпілим ОСОБА_7 , DVD-R диск із записом крадіжки наданий потерпілим ОСОБА_6 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження у сторони обвинувачення, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження у сторони обвинувачення (а.с. 42,46); один ключ рожковий накидний 27-го розміру з надписом «BERG» L9E CHROME VANADIUM DSI3113A та один ключ трищітка марки «VOREL», які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 слід повернути потерпілому ОСОБА_6 , як власнику (а.с. 43-44,45); транспортний засіб марки ВАЗ 21104, д/н НОМЕР_1 , який згідно ухвали слідчого судді Берегівського районного суду від 24.02.2021 року переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 , слід повернути ОСОБА_9 , як власнику, скасував ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду від 03.02.2021 року про накладення арешту (а.с. 48,49,50).

Керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 372, 508, 511, 512, 513 КПК України,
ухвалив:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 01.02.2021 року щодо ОСОБА_5 , якому було пред`явлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, згідно ухвали слідчого судді Берегівського районного суду від 31.03.2021року - продовжити до набрання ухвалою законної сили.
Речові докази: бензокосу зеленого кольору марки «Євротек», електричний подовжувач довжиною 15 м. та автомагнітола марки «SYNTHESIS», дриль «Тайга», болгарку «МШУ», та набір ключів у коробці «Professional», які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - повернути потерпілому ОСОБА_7 , як власнику (а.с. 47); DVD-R диск із записом проведення 01.02.2021 року огляду автомобіля ВАЗ 21104, д/н НОМЕР_1 , DVD-R диск із записом крадіжки наданий потерпілим ОСОБА_7 , DVD-R диск із записом крадіжки наданий потерпілим ОСОБА_6 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження у сторони обвинувачення - зберігати при матеріалах кримінального провадження у сторони обвинувачення (а.с. 42,46); один ключ рожковий накидний 27-го розміру з надписом «BERG» L9E CHROME VANADIUM DSI3113A та один ключ трищітка марки «VOREL», які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - повернути потерпілому ОСОБА_6 , як власнику (а.с. 43-44,45); транспортний засіб марки ВАЗ 21104, д/н НОМЕР_1 , який згідно ухвали слідчого судді Берегівського районного суду від 24.02.2021 року переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 - повернути ОСОБА_9 , як власнику, скасував ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду від 03.02.2021 року про накладення арешту (а.с. 48, 49, 50).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1