Справа № 508/2/20
Провадження №1-кп/508/9/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.21 Миколаївський районний суд

07 травня 2021 року Одеської області

В складі : головуючого судді ОСОБА_1

Секретаря ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

Обвинуваченого ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Миколаївка обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186 від 10.12.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заводівка, Березівського району, Одеської області, громадянина України, з освітою 8 класів, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 08.12.2019 року о 22 годині 30 хвилинах за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_5 з метою здійснення крадіжки чужого майна прибули до нежилого будинку, який належить ОСОБА_6 , розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Скориставшись відсутністю господаря та сторонніх осіб, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості з метою здійснення крадіжки чужого майна для власної наживи, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, через відсутність штахетин в дерев`яному заборі проникли у двір звідки таємно викрали секцію металевого паркану розміром 3,5х0,5 метра б/в., вартістю 700 гривень 00 копійок, яка належить потерпілому ОСОБА_6 , яку перекинули через дерев`яний паркан зі штахетів на АДРЕСА_2 , але в подальшому були зупинені сусідом ОСОБА_7 , виконавши при цьому усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно разом із ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 викрали секцію металевого паркану, однак були помічені та зупинені ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме показання свідків по справі, письмових та речових доказів, проти чого не заперечують всі учасники судового провадження. Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності їх позицій, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Відповіднодо ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття у вчиненому.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 , як особа - за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на спеціалізованих обліках у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, працює по найму, не одружений, повністю відшкодував шкоду потерпілому.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, наслідки кримінального правопорушення, особу винного, його відношення до вчиненого (визнання вини в повному обсязі та відшкодування шкоди), пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд вважає, що виправити ОСОБА_4 , та запобігти скоєнню ним нового кримінального правопорушення можливо призначивши покарання у виді позбавлення волі без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України. Дане покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та недопущення ним в подальшому вчиненні кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів по даному кримінальному провадженню необхідно вирішити згідно ст. 100 КПК України, а саме повернути потерпілому.

Міра запобіжного заходу не обиралась.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 368 - 371, 373 - 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речовий доказ: секцію металевого паркану розміром 3,5х0,5 метри, яка зберігається на відповідальному зберіганні у ОСОБА_8 передати потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію даного вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1