Ухвала
іменем України
20 травня 2021 року
м. Київ
справа № 756/2092/21
провадження № 51-2526 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року задоволено скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» на бездіяльність керівника Київської місцевої прокуратури № 5, яка полягала у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні № 0011851, та зобов`язано керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва (Київської місцевої прокуратури № 5) розглянути клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» від 27 січня 2021 року в порядку, передбаченому ст. 220 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), винести вмотивоване процесуальне рішення та повідомити адвоката ОСОБА_5 про результат розгляду його клопотання.
На вказану ухвалу слідчого судді прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.
Київський апеляційний суд ухвалою від 31 березня 2021 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням прокурор звернувся з касаційною скаргою, в якій ставить питання про скасування ухвали Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування незаконності судового рішення прокурор посилається на неврахування судом апеляційної інстанції п. 17 ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 9 та ч. 1 ст. 24 КПК та практики Верховного Суду.
Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі прокурора, долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Так, пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Відповідно до ст. 310 КПК оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Крім того, ч. 3 ст. 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
Положеннями ч.4 ст. 399 КПК передбачено, що суддядоповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії судового рішення, прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, якою задоволено скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» на бездіяльність керівника Київської місцевої прокуратури № 5, яка полягала у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні № 0011851, зобов`язано керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва (Київської місцевої прокуратури № 5) розглянути клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «ЕНЕРГО-КОНСАЛТ» від 27 січня 2021 року в порядку, передбаченому ст. 220 КПК та винести вмотивоване процесуальне рішення і повідомити адвоката ОСОБА_5 про результат розгляду його клопотання, тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ч. 3 ст. 307 та ст. 309 КПК.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, перевіривши апеляційну скаргу прокурора, дійшов вірного висновку про те, що ним подана скарга на рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому діяв відповідно до положень ч. 4 ст. 399 вказаного Кодексу та прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Крім того, підстав вважати, що апеляційним судом не дотримано загальних засад кримінального провадження та не враховано практику Верховного Суду, немає, оскільки у даному провадженні відсутні питання, які не було б врегульовано КПК, а судове рішення слідчим суддею Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року прийнято у межах його компетенції та у порядку, визначеному статтями 303, 307 КПК.
Щодо стосується доводів у касаційній скарзі прокурора про те, що, відмовивши у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд порушив право на апеляційне оскарження, то вони не ґрунтуються на законі.
За змістом кримінального процесуального закону, загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні.
Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення слідчого судді, окреме оскарження якого законом не передбачене, не є свідченням порушення прав на апеляційний перегляд справи, як про це йдеться в касаційній скарзі.
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя і порушенням конституційних прав, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
З огляду на викладене, а також зважаючи на те, що обґрунтування касаційної скарги прокурора не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами провадження, а із касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3