ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/838/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/398/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : особисте зобов`язання
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000185 від 10.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

12.02.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яку підтверджував наданими до клопотання доказами і наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи особу підозрюваного, а також передбачене за інкримінований йому злочин покарання, яке само по собі є ризиком, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного у майбутньому та у зв`язку з чим він може переховуватись від слідства, впливати на свідків і учасників процесу у даному кримінальному провадженні та вчинити інший злочин просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2021 року відмовлено взадоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 .

Застосовано до ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання строком до 12 квітня 2021 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що обґрунтованість наявності ризиків підтверджується тим, що підозрюваний скоїв умисне тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, ОСОБА_8 не має джерел прибутку, отримує дохід за рахунок протиправної діяльності в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, що може спонукати до вчинення нових умисних корисливих злочинів.

В судове засідання апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги з`явились із запізненням.

Прокурор ОСОБА_7 подала до канцелярії суду заяву про відкладення судового розгляду у зв`язку з відсутністю повноважень, пов`язаною з реформуванням органів прокуратури, значною завантаженістю оперативних працівників Немишлянської окружної прокуратури та перебуванням на лікарняному працівника прокуратури. Також повідомила, що 31.03.2021 року вже направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 до Фрунзенського районного суду м.Харкова.

Враховуючи вимоги ст.28, ч.4 ст.405, ч.2 ст. 422 КПК України колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого за відсутністю підозрюваного та його захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття та за відсутністю прокурора у кримінальному провадженні, оскільки прокурор був завчасно повідомлений про розгляд справи та окрім прокурора ОСОБА_7 процесуальне керівництво здійснюється ще прокурором ОСОБА_10 (а.с. 5)

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин, зокрема за наявністю відомостей про направлення обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 до суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000185 від 10.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

10.02.2021 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 10.02.2021 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, колегія суддів враховує рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, що підозрюваний незаконно придбав та зберігав з метою збуту саме особливо небезпечний наркотичний засіб, через відсутність висновків експертизи, однак підозрюваний в судовому засіданні не оспорював той факт, що придбав та робив закладки речовини, можливо амфетамін.

Таким чином, колегія суддів зважуючи на такий обсяг відомостей, які були надані слідчому судді та об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю у матеріалах провадження доказів та позицією підозрюваного, які формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 , до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.
Як правильно зазначив слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, стороною обвинувачення не доведено наявність обставин, які вказують про необхідність застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак є підстави вважати, що застосування відносно підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України та виконання покладених процесуальних обов`язків.

Отже, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обираючи запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя врахував всі характеризуючі дані про особу підозрюваного, у тому числі і тяжкість злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_8 та який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу і неврахування тяжкості скоєного підозрюваним злочину не свідчить про необґрунтованість судового рішення. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України. Крім того, суддею врахована практика ЄСПЛ та фактичні обставини справи.

Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Крім того, прокурор не надав і апеляційному суду будь-яких даних про те, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, порушував умови і не дотримувався покладених на нього обов`язків.

Посилання в апеляційній скарзі на можливість підозрюваного вчинити інший злочин, не підтверджені належними доказами. Будь-яких відомостей про можливість вчинення підозрюваним вказаних дій, ні слідчим, ні прокурором не надано.
Колегія суддів відхиляє посилання прокурора в апеляційній скарзі на відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків оскільки такі доводи не може бути підставою для обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу. Також, колегія суддів зазначає, що ті обставини, що підозрюваний офіційно не працевлаштований не може слугувати доказом того, що він отримує заробіток від незаконної діяльності.

За таких обставин колегія суддів не вбачає процесуальних та фактичних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність особистого зобов`язання прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, 407 ч.3 п.1, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 лютого 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: