КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.05.2021 задоволено клопотання старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що оскаржувана ухвала постановлена на підставі доказів, здобутих з порушенням встановленого законом порядку, з грубим порушенням Конституції України та процесуального закону.
ОСОБА_7 є добросовісним набувачем спірної квартири.
Крім того, апелянт вказував на те, що 13.05.2021 проголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали, проголошення повного тексту ухвали слідчого судді було призначено на 08 год. 10 хв. 18.05.2021, однак станом на день подання апеляційної скарги копії даної ухвали отримано не було, а також залишено без відповіді заяву захисника про направлення копії ухвали слідчого судді на його електронну адресу.
Власник майна ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавала.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності вказаної особи.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що повний текст ухвали слідчого судді від 13.05.2021 проголошено 18.05.2021 у відсутності ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , відомості про направлення їм копії оскаржуваної ухвали у матеріалах судового провадження відсутні.
Як зазначено у апеляційній скарзі, копію повного тексту оскаржуваної ухвали станом на день подання апеляційної скарги отримано не було, апеляційну скаргу подано 21.05.2021, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001160, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно даних клопотання, у ході досудового розслідування встановлено, що 11.03.2020, приблизно о 13:00 год., перебуваючи в приміщенні П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Миколи Закревського, 47, невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи з прямим умислом у складі злочинної групи, використовуючи підроблені правовстановлюючі документи, складені від імені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , шляхом обману заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , право власності на яку належало останнім, а після шахрайського заволодіння квартирою право власності перейшло на підконтрольну особу.
Під час проведення досудового розслідування допитано потерпілу ОСОБА_10 , яка повідомила, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою групою осіб з іншими членами злочинної групи, приблизно на початку 2019 року заволоділи оригіналами правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 та документами, які засвідчують особистість ОСОБА_8 , яку потерпіла в останні роки доглядала. Після смерті ОСОБА_8 27.03.2019 помирає, через деякий час раніше невідомі їй особи почали вимагати, щоб ОСОБА_10 відмовитись від намірів отримати право власності на квартиру.
12.12.2019 до приміщення вищевказаної квартири намагались потрапити двоє раніше невідомих чоловіків, які запропонували ОСОБА_10 грошову компенсацію у розмірі 1 000 доларів США. В подальшому, вона познайомилась із ОСОБА_11 , який під час зустрічі із ОСОБА_10 запропонував 1 000 доларів США з метою отримання відмови потерпілої від права на майнові права на вказане житло, тим самим заволодіти об`єктом нерухомого майна, завдавши потерпілій майнової шкоди в особливо великих розмірах.
11.03.2020, приблизно о 13:00 год. ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, діючи за незаконними вказівками ОСОБА_11 підписала договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, який зареєстровано державним нотаріусом ОСОБА_12 в реєстрі нотаріальних дій № 3-84.
У ході проведення впізнання потерпіла ОСОБА_10 серед пред`явлених фотознімків впізнала ОСОБА_11 , як особу, яка на вчиняє дії, направлені на заволодіння шляхом обману правом власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 14.02.2020 державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) ОСОБА_13 відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . 20.02.2020 указаним вище державним реєстратором ОСОБА_13 проведено державну реєстрацію за ОСОБА_14 , на підставі договору-купівлі продажу квартири від 27.01.2009, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій № 497, який посвідчено від імені приватного нотаріусу КМНО ОСОБА_15 .
Відповідно до відповіді Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міністерства юстиції України від 16.03.2020, згідно справи № 02-33 том № 1 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» за 2009 рік приватного нотаріуса ОСОБА_15 , 27.01.2009 наявні записи про нотаріальні дії з реєстрового № 197 по реєстровий № 209. Запис у реєстрі щодо посвідчення приватним нотаріусом ОСОБА_15 договору-купівлі продажу квартири у цей день відсутній. Також зазначено, що 17.02.2009 за реєстровим № 497 у реєстрі наявний запис щодо посвідчення вчинення іншої нотаріальної дії.
У подальшому, нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 11.03.2020, укладеного між ОСОБА_14 (Продавець) та ОСОБА_7 (Покупець), державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 зареєстровано право власності за ОСОБА_7 .
На даний час предмет злочинного посягання квартира АДРЕСА_1 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 11.03.2020, зареєстрована за ОСОБА_7 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 придбала квартиру АДРЕСА_1 , за ціною значно нижче ринкової вартості. Так, відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири від 11.03.2020 вказана квартира була придбана ОСОБА_7 за 300 000,00 гривень. У той же час, відповідно висновку експерта вартість зазначеної квартири станом на 11.03.2020 визначена в сумі 1 044 000,00 грн.
Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_16 від 31.03.2021 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001160 нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 11.03.2020 зареєстрована за ОСОБА_7
05.04.2021 старший прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням від 31.03.2021, в якому просив накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.05.2021 задоволено клопотання прокурора, та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 , із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном.
Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності збереження майна як речового доказу.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 , із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном, з тих підстав, що вказана квартира у встановленому законом порядку визнано речовим доказом у межах кримінального провадження №0001160 від 24.12.2019, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою збереження речових доказів.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказану в оскаржуваній ухвалі квартиру, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 , не впливає на правильність висновків слідчого судді про наявність підстав для арешту вказаного нерухомого майна, оскільки з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Крім того, законність набуття права власності ОСОБА_7 і є предметом досудового розслідування у даному провадженні.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У зв`язку з наведеним, посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала постановлена на підставі неналежних та недопустимих доказів, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки вказані обставини підлягають встановленню під час подальшого досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті.
Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 травня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3