Єдиний унікальний № 946/2289/21
Провадження № 1-кп/946/442/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

01 червня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000733, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Дібровка Котовського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого за наймом, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисниця ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_6 , малолітній потерпілий ОСОБА_7 , потерпіла та законна представниця малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , представник потерпілих ОСОБА_9 .

Малолітній потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_6 і потерпілої та законної представниці малолітнього потерпілого ОСОБА_8 . Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності малолітнього потерпілого з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.22 травня 2020 року біля 17:10 години в м. Ізмаїл Одеської області водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Opel» номерний знак НОМЕР_1 , і рухаючись по вул. Горького з боку просп. Суворова (парна сторона) в напрямку вул. Адмірала Холостякова, та в порушення вимог підп. «б» п. 2.3., п. 16.11. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), при виїзді на перехрестя вул. Горького та просп. Суворова, який по відношенню до вул. Горького є головною дорогою, а також в порушення вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, не надав перевагу у русі автомобілю «Land Rover» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , який наближався до даного перехрестя по просп. Суворова (непарна сторона, головна дорога) з боку вул. М. Грушевського, в результаті чого на перехресті скоїв з ним зіткнення.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «Land Rover» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритого компресійного перелому тіла (Th8 хребця) грудного відділу хребта, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Крім того, пасажирам автомобіля «Land Rover» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у виді переломів тіл 8 12-х грудних хребців, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у виді трабекулярного набряку шийки таранної кістки, епіфізів малогомілкової і великогомілкової кісток, пошкоджень окремих волокон тарано-малогомілкової і тарано-великогомілкових зв`язок, синовіту, набряку параартікулярних м`яких тканин, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Стаття (частина статті) Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
3.При визначенні частини статті Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 , суд враховує те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII), що набирав чинності з 01.07.2020 р., до абз. 2 ч. 1 ст. 286 КК були внесені зміни, та кримінальна відповідальність за цією нормою посилена, оскільки підвищений розмір штрафу, а також визначено як обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

4.Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Згідно ж ч. 2 ст. 5 КК, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

5.Отже, з урахуванням того, що Закон №2617-VIII посилює кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК, а також того, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК було вчинене ОСОБА_3 до набрання вказаним законом чинності, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК, суд вважає за необхідне при ухваленні вироку відносно ОСОБА_3 керуватися положеннями ч. 1 ст. 286 КК в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 24.09.2008 р. №586-VI (далі Закон №586-VI), чинної на час вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

6.Кримінальний кодекс України (в редакції Закону №586-VI)
«Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,
карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.»

«Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами(в редакції Закону №2617-VIII)

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження,
карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
7.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

8.У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. У ході судового розгляду він детально розповів про обставин кримінального правопорушення та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, спосіб, яким він здійснив дорожньо-транспортну пригоду. Так, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 22.05.2020 р. близько 17:00 год. він керував автомобілем марки «Opel» по вул. Горького, був неуважним та на перехресті з просп. Суворова допустив зіткнення з автомобілем «Land Rover»під керуванням потерпілого ОСОБА_6 . При цьому на перехресті на вул. Горького, по якій він рухався, був встановлений дорожній знак «Дати дорогу». В останній момент він намагався загальмувати. Наступного дня після ДТП він їздив до лікарні, але там не виявив потерпілих. На даний час він не у повному обсязі відшкодував завдану шкоду, оскільки у нього немає матеріальної можливості, а також у зв`язку з тим, що потерпілий не визначився з її розміром, він сплатив потерпілому лише 1 000 доларів США, але готовий в подальшому відшкодовувати решту шкоди.

9.Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина також підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які під час судового розгляду пояснили, що 22.05.2020 р. близько 17:00 год. вони рухалися на належному їм автомобілі «Land Rover», 2011 рок випуску, по просп. Суворова у м. Ізмаїл. З лівої сторони, по вул. Горького до перехрестя різко наблизився автомобіль марки «Opel», який допустив з ними зіткнення, внаслідок якого потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також їх малолітній син ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості. В автомобілі їхали усього п`ять осіб їх двоє та ще троє дітей. Наймолодшій дитині на той час виповнилося тільки п`ять місяців. Вони отримали великий стрес, а також внаслідок ушкодженого здоров`я їх спосіб життя змінився. Зокрема, потерпіла ОСОБА_8 має докладати багато зусиль у зв`язку із завданими їй тілесними ушкодженнями. На даний час вони повністю не визначилися із розміром завданої їм матеріальної та моральної шкоди, але вона однозначно є більшою за надані обвинуваченим їм 1 000 доларів США, один лише розбитий телефон потерпілого ОСОБА_6 на той час коштував 1 200 доларів США.
10.Відповідно до підп. «б» п. 2.3. ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
11.Згідно з вимогами п. 16.11. ПДР, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

12.А також відповідно до вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», що наведені у п. 33. «Дорожні знаки» ПДР, водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

13.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, діючи з необережності у формі злочинної самовпевненості, порушив підп. «б» п. 2.3., п. 16.11. ПДР, вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», що заподіяло тілесні ушкодження середньої тяжкості трьом особам, та ці суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілим перебувають у прямому причинно-наслідкову зв`язку з порушеннями, допущеним обвинуваченим ОСОБА_3 ПДР. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
14.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

15.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, що відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором, та, відповідно, наявність таких не доведено. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого ОСОБА_3 .

Мотиви призначення покарання
16.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

17.Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

18.Суд враховує, що хоча обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережне кримінальне правопорушення, але внаслідок нього були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості трьом особам.

19.За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.

20.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі. Органом пробації зроблений висновок про те, що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі.

21.З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, а також того, що у обвинуваченого відсутні обставини, які обтяжують покарання, суд у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як ним, так і іншими особами, можливе з призначенням обвинуваченому покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК в редакції Закону №586-VI, чинної на час вчинення діяння, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки, на думку суду, призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
22.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

23.У силу ч. 4 ст. 174 КПК, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2020 р. арешт на вилучені 22.05.2020 р. в ході огляду місця ДТП на перехресті просп. Суворова (не парна сторона) кут вул. Горького в м. Ізмаїл Одеської області автомобіль марки «Lend Rover» номерний знак НОМЕР_2 та автомобіль марки «Opel» номерний знак НОМЕР_1 , з поміщенням транспортних засобів на спецмайданчик № 11 ГУНП в Одеській області, та автомобілі в силу п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК слід повернути законним володільцям ОСОБА_3 та потерпілому ОСОБА_6 , а також флеш-карту micro SD об`ємом 32 GB марки «Apacer» необхідно повернути власнику ОСОБА_6 .

24.В силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових автотехнічних експертиз № 465-А від 10.08.2020 р. та № 466-А від 10.08.2020 р. в сумі по 1 471,05 грн. кожна, а також судової транспортно-трасологічної експертизи № 467-А від 13.08.2020 р. в сумі 4 903,50 грн., а всього в сумі 7 845,60 грн.

25.Вирішуючи питання про розподіл процесуальних витрат, понесених потерпілими, суд виходить з такого.

26.Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК, витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат. А з ч. 2 ст. 120 КПК випливає, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

27.Згідно ж ч. 1 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

28.Отже, враховуючи положення наведених норм, а також те, що ухвалюється обвинувальний вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , то з останнього на користь потерпілих мають бути стягнуті процесуальні витрати, до яких також відносяться і витрати на правову допомогу, але не усі витрати, а тільки ті, що документально підтверджені. При цьому, при оцінці їх слід виходити з того, що ці витрати були реально необхідними та дійсними.

29.Так, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката ОСОБА_9 суду були надані належні документи, що дійсно частково підтверджують документально необхідність понесених витрат на правову допомогу. Це, зокрема, додаткова угода до угоди №010 від 21.03.2021 р., в якій докладно описані предмет угоди, права, обов`язки та повноваження сторін угоди, а також розмір гонорару, що визначений на рівні 840 грн. за одну годину. Загальна кількість витрачених адвокатом годин роботи, а також в чому саме вони полягали визначена у звіті про надання правової допомоги, згідно якому адвокатом було витрачено 60 хв. на надання попередньої консультації, 30 хв. на аналіз чинного законодавства щодо ДТП, 120 хв. на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, 90 хв. на ознайомлення із судовою справою, у тому числі один раз 30 хв., а другий 60 хв., по 30 хв. на збір та аналіз судової практики та зустріч з клієнтами та тактичні міркування їх участі у судовому засіданні, 60 хв. за підготовку та написання заяви, клопотання до суду в порядку ст. 315 КПК та 180 хв. за участь у судових засіданнях суду першої інстанції, усього 10 год. на суму 8 400 грн. Про фактичне отримання адвокатом 8 400 грн. свідчать відповідні банківські квитанції. Але, на думку суду, час, що вказаний у звіті про надання правової допомоги, є дещо завищеним та у витрачанні стільки часу не було реальної потреби. Так, у звіті зазначено, що представник двічі знайомився з матеріалами судового провадження, один раз було витрачено 30 хв., а другий 60 хв. Але, ознайомлення з матеріалами судового провадження на 41 арк. насправді не потребує витрачання такої кількості часу. На думку суду, 30 хв. часу більш ніж достатньо було. Тому суд не приймає до уваги інші 60 хв. Також суд не погоджується з необхідністю витрачання 60 хв. на підготовку та написання заяви, клопотання до суду в порядку ст. 315 КПК, адже під час підготовчого судового засідання представником потерпілих жодних таких клопотань в порядку ст. 315 КПК не заявлялося. Таким чином, на думку суду, витрачені дві години правової допомоги є необґрунтованими та непідтвердженими документально, у зв`язку з чим розмір витрат на правову допомогу адвоката ОСОБА_9 мають бути зменшені на 1 680 грн. (2*840 грн.).

30.Що стосується витрат на правову допомогу адвоката ОСОБА_10 на суму 39 700 грн., то потерпілими не підтверджені документально їх необхідність, у зв`язку з чим в силу ч. 1 ст. 124 КПК у їх стягненні слід відмовити. Так, на їх підтвердження були надані копія квитанції №32020 від 27.05.2020 р., копії угоди № 371 від 27.05.2020 р., додаткової угоди № 371 від 27.05.2020 р., в якій зазначено, що гонорар становить 39 700 грн. без його обґрунтування та без вказівки у чому саме він полягає, у додатковій угоді відсутній опис наданих послуг із зазначенням відповідного розрахунку. Також потерпілими не було надано жодних документів, які би підтверджували реально об`єктивну необхідність на витрачання саме такої суми коштів для отримання правової допомоги.

31.Більше того, відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК, сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення, як документу. Але в порушення зазначеної норми потерпілими та їх представником були надані не оригінали вказаних документів, а їх фотокопії, що також є підставою для висновку того, що ці витрати документально не підтверджені.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1.ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК в редакції Закону №586-VI, чинної на час вчинення діяння, у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
2.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у загальній сумі 7 845,60 грн. (сім тисяч вісімсот сорок п`ять гривень 60 копійок).

3.Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , яка також діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_7 , витрати на надання правої допомоги у сумі по 3 360 (три тисячі триста шістдесят) грн., кожному.

4.З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2020 р. арешт на вилучені 22.05.2020 р. в ході огляду місця ДТП на перехресті просп. Суворова (не парна сторона) кут вул. Горького в м. Ізмаїл Одеської області речі, та:

автомобіль марки «Lend Rover» номерний знак НОМЕР_2 , поміщений на спецмайданчик № 11 ГУНП в Одеській області та флеш-карту micro SD об`ємом 32 GB марки «Apacer» повернути законному володільцю потерпілому ОСОБА_6 ;

автомобіль марки «Opel» номерний знак НОМЕР_1 , поміщений на спецмайданчик № 11 ГУНП в Одеській області, повернути законному володільцю ОСОБА_3 .

5.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

7.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

8.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1