Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

22 лютого 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР № 0000225 від 07 березня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2021 року клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 задоволено частково. Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17 квітня 2021 року з визначенням розміру застави - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 грн., з покладенням відповідних обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачених ч.5 ст. 194 КПК України у випадку внесення застави. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено 60 діб з моменту внесення застави.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 покликається на незаконність і необґрунтованість ухвали суду першої інстанції.
Вказує, що ОСОБА_6 не переховувався від суду, а легально проходив військову службу в Збройних силах України.
Стосовно схильності ОСОБА_6 до вчинення злочинів, захисник зазначає, що востаннє обвинувачений вчинив протиправні дії в 2019 році, і на даний час змінив свою поведінку, тобто виправився.
Вважає, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому були відсутні правові підстави для обрання судом відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Просить скасувати ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2021 року про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 було в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти наявним ризикам.
Так, як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Сарненському районному суді Рівненської області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР № 0000225 від 07 березня 2019 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Суд першої інстанції свій висновок про наявність підстав для часткового задоволення клопотання прокурора щодо обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з яким погоджується і колегія суддів, мотивував тим, що метою застосування даного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого є запобігання спробам переховуватися від суду та продовження злочинної діяльності. При цьому судом враховано доводи прокурора в клопотанні щодо факту виїзду обвинуваченого з місця постійного проживання до іншого міста, знаючи про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та направлення обвинувального акта до суду, а також неодноразові неявки в судові засідання для розгляду кримінального провадження. Судом взято до уваги і те, що на розгляді у Сарненському районному суді перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні, зокрема, багатоепізодних злочинів майнового характеру, а саме за ч.3 ст.357, ч.1 ст. 309, ч.3 ст.185, ч.4 ст. 185 КК України, що вказує на схильність обвинуваченого до вчинення злочинів.
Не залишено без оцінки суду і позицію потерпілого у судовому засіданні суду першої інстанції, який підтримав дане клопотання прокурора, та висловив думку, що інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам.
Судом у відповідності до чинного законодавства стосовно обвинуваченого, з врахуванням тяжкості злочину, його майнового стану, для забезпечення виконання ОСОБА_6 відповідних обов`язків, застосовано і альтернативний запобіжний захід у виді застави з визначенням її відповідного розміру.
При цьому колегія суддів бере до уваги і тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, особу обвинуваченого, як схильну до вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним заволодінням чужим майном, враховуючи перебування на розгляді в суді обвинувального акта за обвинуваченням останнього у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.357, ч.1 ст. 309, ч.3 ст.185, ч.4 ст. 185 КК України, офіційно не працевлаштований, тобто постійного джерела доходу немає, що виправдовує необхідність застосування запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Зазначені вище обставини в сукупності свідчать, що заявлені ризики є реальними, тому суд обґрунтовано обрав обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги, що стороною обвинувачення не надано належних доказів в підтвердження ризиків, а до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід є безпідставними, окрім того аналогічні доводи сторони захисту були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм надана належна правова оцінка, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою не здатний нівелювати заявлені ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Колегія суддів не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником на користь обвинуваченого в апеляційній скарзі, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Даних, які б перешкоджали утриманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.
За наведеного доводи сторони захисту про наявність підстав для зміни стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід, зокрема, домашній арешт цілодобово, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та невиправданими.
Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, відтак підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2021 року, якою обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням відповідного розміру застави у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР № 0000225 від 07 березня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2