УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 609/214/21

1-кп/609/40/2021

24 березня 2021 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шумську в залі судових засідань Шумського районного суду Тернопільської області обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 05 січня 2021 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шумськ Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.254 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

У користуванні ОСОБА_4 перебуває земельна ділянка площею 0,32 га., яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення та передана його тестеві ОСОБА_5 , 1955 р.н. у приватну власність рішенням ради народних депутатів Рохманівської сільської ради Шумського району Тернопільської області від 04.06.1993р., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом «а» частини 1 статті 91 Земельного кодексу України на землекористувачів земельних ділянок поряд із іншими обов`язками законодавцем покладено також обов`язок щодо неухильного забезпечення використання ними землі, що перебуває у їх користуванні, виключно за їх цільовим призначенням.

При цьому, пунктом 3 статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, в межах населеного пункту відбувається виключно на підставі рішення сільської, селищної чи міської ради, за ініціативи власника земельної ділянки з обов`язковим виготовленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, з обов`язковим погодженням проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до вимог статті 186-1 Земельного кодексу України.

Так, маючи у користуванні земельну ділянку, що за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,32 га., яка згідно класифікатора видів цільового призначення земель відноситься до земель сільськогосподарського призначення, в червні 2016 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , діючи умисно, ігноруючи вимоги ст.ст.96, 20, 186-1 Земельного кодексу України, достовірно знаючи про вид цільового призначення земельної ділянки, без відповідних дозвільних документів на проведення робіт та без проведення змін цільового призначення земельної ділянки, зняв верхній шар ґрунту, утворивши заглиблення, яке заповнив водою, чим створив штучну водойму площею 0,015 га.

Тобто, дії ОСОБА_4 призвели до зміни рельєфу та утворення штучної водойми, внаслідок чого частина земельної ділянки площею 0,015 га виведена з сільськогосподарського обороту та подальше її використання за цільовим призначенням, а саме, для використання в якості земель сільськогосподарського призначення, неможливе.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив встановлені органом досудового розслідування обставини, за яких він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 254 КК України.

Окрім того, обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки штучну водойму він створив ще в червні 2016 року.

Прокурор у судовому засіданні не заперечує проти вказаного клопотання та вважає, що ОСОБА_4 може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України за кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 254 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008) , у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обставини скоєння злочину обвинуваченим вірно викладені в обвинувальному акті і не заперечуються ОСОБА_4 .

Вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників процесу, які не заперечують проти заявленого клопотання, суд приходить до наступного.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка їх вчинила, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частина 2 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України, інкриміноване діяння ОСОБА_4 , вчинене в червні 2016 року, кваліфіковане за ч. 1 ст. 254 КК України, відноситься до кримінального проступку.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні, закінчився трирічний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).
У відповідності до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к значиться, що виходячи з положень пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частини 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, відповідно до вимог частини 1 статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого має бути задоволено, а кримінальне провадження закрите у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі наведеного, керуючись статтями 12, 44, 49 КК України, статтями 284, 285, 286, 288, 368-372 КПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 254 КК України, на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 05 січня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 за частиною 1 статті 254 КК України закрити на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України.

Копію даної ухвали, після її проголошення, негайно вручити учасникам процесу.
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1