НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/2795/21
Провадження № 1-кп/0182/824/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.05.2021 року м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні в м. Нікополі за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2020 за № 0000561 по обвинуваченню
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, працюючого в ПП «Будтехсервіс Придніпров`я», на посаді підсобного робітника, має на утриманні малолітніх дітей 2008 р.н., 2009 р.н., 2011 р.н., особою з інвалідністю, депутатом та пенсіонером не являється, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за таких обставин.
17.12.2018 ОСОБА_2 , маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне отримання щомісячної державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, перебуваючи у приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради (далі по тексту - Управління), яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Отаманська (Кріпака), будинок №2, на підставі ст.6 Постанови Кабінету Міністрів України №250 від 24.04.2003 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», власноруч заповнив заяву про призначення усіх видір соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг (далі по тексту - Заяву) та декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (далі по тексту - Декларацію).

У вказаній Заяві, форма якої затверджена Наказом Міністерства соціальної політики України №96 від 22.02.2012 року, ОСОБА_2 просив призначити йому допомогу як малозабезпеченій сім`ї та засвідчив своїм підписом той факт, що йому повідомлено, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання ним соціальної допомоги, він зобов`язується повідомити про це органи праці та соціального захисту населення. У вказаній заяві ОСОБА_2 ознайомився, із своїми правами та обов`язками, а саме, що він усвідомлює, що наведені ним відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняте рішення, щодо надання соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України.

При подачі Заявку та Декларації від 17.12.2018 року ОСОБА_2 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення без законних на те підстав, в порушення абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про державну соціальну, допомогу малозабезпеченим сім`ям», відповідно до якого державна соціальна допомога не призначається (призначається у меншому розмірі) у випадку, коли з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державно соціальної допомога здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї, вніс недостовірні дані, не зазначивши дохід у вигляді заробітної плати від ПП «Ніка-спецстрой», на якому він був офіційпо працевлаштований та отримував заробітну плату в період з 16.10.2018 по день звернення до Управління, тим самим умисно приховав від Управління відомості, що впливають на його право отримувати соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї.

На підставі поданих ОСОБА_2 документів, рішенням Управління від 17.12.2018 останньому було призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї на період з 01.12.2018 по 31.05.2019 в розмірі 3403 гривні 85 копійок щомісячно, яку б він мав право отримувати у розмірі, зменшеному на загальну суму 2922 гривень 30 копійок, якби не ввів в оману Управління.
У результаті зазначених вище умисних дій, ОСОБА_2 незаконно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом обману у період часу з 01.12.2018 по 31.05.2019 отримував державну соціальну допомогу як малозабезпечена сім`я у надлишково нарахованому розмірі на загальну суму 2922 гривень 30 копійок, чим завдав державі в особі Управління матеріальний збиток на вказану суму.
Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Ухвалою суду від 30.04.2021 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2020 за № 0000561 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
В направленому обвинувальному акті прокурором ОСОБА_3 викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Також, до обвинувального акту долучено письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підпив в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, згодний зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згодний з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні (а.с.12-13). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваного, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Представником потерпілого ОСОБА_5 надано також письмову заяву, в якій він погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначив, що ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодився з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (а.с.11).
До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.
Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює, пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, також не оспорюються представником потерпілого, про що свідчать долучені до обвинувального акта письмові заяви сторін кримінального провадження.
Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини, встановлені органом досудового розслідування на підставі: заяви УСП НМР від 29.10.2019 р. про вчинення гр. ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, за фактом подання недостовірних відомостей при оформленні матеріальної допомоги, внаслідок чого спричинена матеріальна шкода (а.п.14-15). Так, згідно заяви від 17.12.2018 р. гр. ОСОБА_2 звернувся до Управління соціальної політики НМР (далі УСП НМР) з заявою від 17.12.2018р. про призначення матеріальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї (а.п.20). Декларацією про доходи та майновий стан, поданою гр. ОСОБА_2 до УСП НМР, згідно якої останній має такі види доходу, як заробітна плата від ПП «Будтехсервіс Придніпров`я», та пільги на користування житло комунальними послугами (а.п.22) Згідно повідомлення про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї №397, гр. ОСОБА_2 призначено соціальну допомогу з 01.12.2018 по 31.05.2019 р в сумі 3403.85 грн. (а.п.23). Відповідно до довідки про доходи з ПП «Будтехсервіс Придніпров`я», гр. ОСОБА_2 за період з 26.06.2018 по 30.11.2018 отримав 19280,50 грн. (а.п.24). Повідомленням про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї №5911, виданого на підставі розпорядження №786 від 31.07.2019, згідно якої було встановлено перераховану соціальну допомогу з 01.12.2018 п 31.05.2019 в сумі 2916.80 грн. (а.п.26). Розпорядженням №449 від 31.07.2019 про відмову в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, згідно якої гр. ОСОБА_2 було відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги у зв`язку з поданням 17.12.2018 року декларації про доходи та майновий стан, в яких не зазначено всі види отриманих доходів (а.п.27). Згідно витягу з ДРЗДСС від 16.07.2019 р. ОСОБА_2 працював в період з 1 кварталу 2018 по 1 квартал 2019 р. на ПП «Ніка-спецстрой» та ПП «Будтехсервіс придніпров`я» , де отримував заробітну плату(а.п.28). Довідкою про доходи з ПП «Ніка-Спецстрой», згідно якої гр. ОСОБА_2 отримав заробітну плату за період з 16.10.2018 по 31.05.2019 у розмірі 15277,27 грн. (а.п.29). Повідомленням з УСП НМР від 15.08.2019, згідно якої в наданій до УСП НМР декларації про доходи та майновий стан гр. ОСОБА_2 надав недостовірні данні, що призвело до надмірної виплати коштів Державного бюджету в сумі 2922,30 грн. (а.п.30).
Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.
Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.
Дії ОСОБА_2 мають правильну правову кваліфікацію за ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує невелику ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на їх підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченої.
Так, обвинувачений ОСОБА_2 має на утриманні 3 малолітніх дітей (а.п.59-61), працюючий в ПП «Будтехсервіс Придніпров`я» підсобним робітника, за місцем роботи зарекомендував себе позитивно (а.п. 63), на обліку у лікаря-нарколога (а.п.56), і у лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 57).
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття, активне сприяння у розкриті злочину, добровільне відшкодування шкоди (ч. 1 ст. 66 КК України).
Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді штрафу, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Крім того, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності з 01 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України, а саме санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України викладена в іншій редакції і у вказаній редакції збільшено розмір покарання у виді штрафу.
Отже, оскільки вказаний закон посилює кримінальну відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, то він не поширюється на обвинуваченого ОСОБА_2 , який скоїв кримінальне правопорушення до набрання чинності вищезазначеним законом і відповідно покарання необхідно визначити в межах санкції ч.1 ст.190 КК України, в редакції, що була чинною на час скоєння кримінального правопорушення (в редакції Закону № 270-ІV від 15.04.2008).
Тому, оскільки суд прийшов до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді штрафу, то з урахуванням вище викладеного покарання визначити у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (510,00 грн.).
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази у справі відсутні.
Витрати на проведення експертиз відсутні.
Відповідно до ч.5 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_2 визнати винуватого у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-ІV від 15.04.2008) і призначити покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не застосовувався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази у справі відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1