УХВАЛА
Іменем України
27.07.2021 Справа №607/12751/21 Провадження № 1-кс/607/4169/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000746 від 30.05.2021 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:
20.07.2021 старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000746 від 30.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 30.05.2021 приблизно о 04 год. 50 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік входу в приміщення супермаркету «АТБ», на проспекті Злуки, 45 в м. Тернополі, під час конфлікту умисно наніс декілька ударів по тілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті чого наступила смерть останнього.

За даним фактом 30.05.2021 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате кримінальне провадження № 0000746 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Слідчий зазначає, що під час проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

31.05.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.05.2021 приблизно о 04 год. 50 хв. у ОСОБА_4 , який спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували неподалік супермаркету «АТБ», на проспекті Злуки, 45 в м. Тернополі, під час конфлікту, який відбувався між ним, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з однієї сторони та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з іншої сторони, виник злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 30.05.2021 приблизно о 04 год. 50 хв., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс ОСОБА_14 декілька ударів кулаками рук в ділянку голови останнього. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді закритої краніо-спінальної травми з розривом зчленування між першим і другим шийними хребцями із крововиливами у стовбур головного мозку і його шлуночкову систему, які згідно з п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень із небезпекою для життя в момент заподіяння та від яких ОСОБА_7 помер на місці події.

Слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0000746 від 30.05.2021 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий зазначає, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу неможливо з підстав необхідності проведення ряду слідчих (розшукових) дій, необхідних для забезпечення повного та об`єктивного здійснення досудового розслідування. При цьому ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлені в ухвалі слідчого судді від 01.06.2021, продовжують існувати та не зменшились.

За таких підстав слідчий просить продовжити відносно ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 30 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_15 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора. Додатково зазначив, що підозра є необґрунтованою та ґрунтується лише на показах свідків, однак більшість свідків не вказують, яка саме особа спричинила удари ОСОБА_7 Єдиним свідком, який вказує, що удари ОСОБА_7 наносив ОСОБА_4 , є свідок ОСОБА_16 , однак його покази є суперечливими та містять розбіжності. Так, в одному з допитів свідок вказує, що ОСОБА_4 лише розбороняв учасників бійки, а в іншому - уже конкретно вказує, що удари ОСОБА_7 наносив саме ОСОБА_4 . Вказане, на думку захисника, викликає сумніви в достовірності показів свідка. Вказав, що не було проведено повторний допит інших свідків даної події. Не заперечував, що ОСОБА_4 наносив удари потерпілому, однак такі удари були нанесені в передню частину обличчя, а зі свідоцтва про смерть вбачається, що смерть настала у зв`язку із переломами шийних хребців. Зазначене, на думку захисника, свідчить про те, що удари, які ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 , не могли стати причиною смерті останнього. Крім цього, зазначив, що у вільному доступі в мережі інтернет є відеозапис з місця події, з якого вбачається, що коли потерпілий лежав на землі, то інша особа також нанесла йому удар. Вказав, що органом досудового розслідування достеменно не встановлено, який саме удар спричинив смерть ОСОБА_7 . Зауважив, що зізнання ОСОБА_4 , яке наявне в матеріалах кримінального провадження, було надане ним під тиском. Разом з тим з метою встановлення істини у даному кримінальному провадженні не заперечував щодо застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту. Крім цього, зауважив, що прокурором не надано документів, які підтверджують те, що неможливо закінчити досудове розслідування в строї дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, оскільки прокурор у клопотанні посилається на відповідь з Івано-Франківського НДЕКЦ, однак її копії до матеріалів клопотання не додав.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника. Зазначив, що на момент надання ним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення тиск на нього фактично не здійснювався, однак в той момент він перебував у стресовому стані, а тому не в повній мірі усвідомлював, що саме він зазначає.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
За змістом ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000746 від 30.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
31.05.2021 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
01.06.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. При цьому слідчий суддя вважав доведеними ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 28.07.2021. Разом з тим строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 3 ст. 197 КПК України). Постановою керівника Тернопільської окружної прокуратури від 21.07.2021 строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжений до трьох місяців, тобто до 31.08.2021.

При цьому клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2 ) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Так, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол огляду місця події від 30.05.2021; висновок судово-медичної експертизи № 466 від 10.06.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 30.05.2021 та протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 30.05.2021, зі змісту яких вбачається, що останні були учасниками події, повідомили про обставини конфлікту та показали, що перед нанесенням ОСОБА_7 ударів, які спричинили його смерть, останній перебував поруч з хлопцем, який був одягнений у зелену куртку; лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_7 № 0450 від 30.05.2021, з якого вбачається, що смерть останнього не є природною та настала внаслідок нападу з метою убивства чи нанесення ушкодження, а саме через закритукраніо-спінальну травму з розривом зчленування між першим і другим шийними хребцями із крововиливами у стовбур головного мозку і його шлуночкову систему; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_16 від 30.05.2021 та довідка до нього, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_16 вказав на ОСОБА_4 як на особу, яка наносила удари ОСОБА_7 ; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 01.07.2021, який показав, що ОСОБА_4 наносив декілька ударів ОСОБА_7 та після останнього удару потерпілий впав та втратив свідомість.

Щодо посилання сторони захисту на необґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначає, що з метою повного дослідження усіх обставин справи у судовому засіданні було оглянуто відеозапис, який був наданий захисником та який наявний у відкритому доступі у мережі інтернет. На вказаному відеозаписі частково міститься запис події, яка мала місце 30.05.2021 приблизно о 04 год. 50 хв. неподалік входу у приміщення магазину «АТБ», на проспекті Злуки, 45 в м. Тернополі. Однак з даного відеозапису не вбачається, хто саме наносив удари ОСОБА_17 , від яких він упав на землю, а також неможливо чітко та беззаперечно встановити, що коли потерпілий вже лежав на землі, інша особа, не ОСОБА_4 , також нанесла йому удар.

Відтак, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування обставин, які свідчать про те, що ризики, для запобігання яким до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід, не зменшились та продовжують існувати і надалі.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Крім цього, підозрюваний не має офіційного місця роботи, а його соціальні зв`язки не є досить міцними, що в сукупності дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, продовжує існувати і на даний час.

Так само і ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань не зменшився з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом. Крім цього, враховуючи, що ОСОБА_4 особисто знайомий із деякими свідками, які є його друзями, можливість впливу на цих свідків з метою зміни ними своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань є досить ймовірною.

Відтак слідчий суддя встановив, що усі ризики, визначені ухвалою слідчого судді від 01.06.2021, на даний час не зменшились та продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження строку запобіжного заходу для стримування таких ризиків.

Крім цього, прокурором доведено, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу неможливо внаслідок необхідності проведення у даному кримінальному провадженні ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме: необхідно завершити виконання судових молекулярно-генетичних експертиз, проведення яких доручено експертам Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України. Прокурор вказує, що згідно з повідомленням Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України виконання даних судових молекулярно-генетичних експертиз буде завершене орієнтовно до середини жовтня 2021 року у зв`язку із значною завантаженістю експертної установи; призначити додаткову судово-медичну експертизу з метою перевірки показів, які були надані підозрюваним ОСОБА_4 , а також свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які були надані під час їх допитів, та провести за їх участю слідчі експерименти. Проведення вказаної судово-медичної експертизи можливе лише після завершення експертизи, спрямованої на встановлення причини смерті ОСОБА_7 .

Щодо посилання сторони захисту з приводу того, що прокурором не долучено до матеріалів клопотання повідомлення Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України щодо строків виконання судових молекулярно-генетичних експертиз, слідчий суддя зазначає таке.

Дійсно у матеріалах, доданих до клопотання, таке повідомлення Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України відсутнє. Разом з тим прокурор посилається не лише на необхідність завершення судово-молекулярних експертиз, а також вказує на необхідність виконання інших слідчих дій, які є важливими для з`ясування істини у даному кримінальному провадженні. Більше того захисником у судовому засіданні не заперечувалось, що такі експертизи дійсно проводяться. Відтак слідчий суддя доходить до висновку, що прокурором доведено неможливість завершити досудове розслідування в строк дії попередньої ухвали про про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а відтак і наявність підстав для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, за доводами сторони захисту в судовому засіданні не встановлено.

Так, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні. При цьому цілодобовий домашній арешт не зможе перешкодити підозрюваному виїхати за межі країни з метою переховування від слідства чи впливати на свідків, використовуючи засоби мобільного зв`язку чи соціальні мережі.

Також слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання, однак вважає, що в світлі наведених вище фактичних даних ці обставини не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до малоймовірності чи до їх виключення. Крім цього, слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_4 не є офіційно працевлаштованим, не має постійного джерела доходів, а також стороною захисту не надано належних та допустимих доказів про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював його перебування в умовах СІЗО, та доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, слідчий суддя не вбачає беззаперечних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_4 будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, який би запобіг встановленим ризикам, а також вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Відтак слідчий суддя доходить висновку, що строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може бути продовжений на запропонований прокурором строк 30 днів. Таке продовження строку запобіжного заходу необхідне для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. При цьому запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , та є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.
Так само слідчий суддя з урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав для визначення підозрюваному альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинене із застосуванням до потерпілого ОСОБА_7 насильства.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 197, 199, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000746 від 30.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, задовольнити повністю.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 30 (тридцять) днів.
Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 25.08.2021.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1