Провадження № 1-кп/947/241/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002049 від 31.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радча, Тисменицького району Івано-Франківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, працював будівельником «Франківський МістБуд», інвалід 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.. 89 КК України раніше не судимого:
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_14 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
Так, 30.07.2020 року приблизно о 20:50 годині, ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_15 щодо якого ухвалений вирок Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року, знаходились на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. В цей час у ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо якого ухвалений вирок Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року, винник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами та мобільними телефонами ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які знаходились в спальній кімнаті вказаного будинку на першому поверсі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_14 діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_15 щодо якого ухвалений вирок Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, підійшли до вхідних дверей спальної кімнати, яку орендують ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , в яку постукали, знаючи, що в ній на даний час знаходяться тільки потерпілі. На дверний стук потерпіла ОСОБА_12 відчинила двері, після чого ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_15 щодо якого ухвалений вирок Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року, продовжуючи свій злочинний умисел, проникли до спільної кімнати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , де ОСОБА_15 щодо якого ухвалений вирок Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року, із заздалегідь підготовленим знаряддям для вчинення злочину, а саме предметом схожим на кухонний ніж, з метою здійснення психічного насильства над потерпілими, почала погрожувати вказаним ножем потерпілій ОСОБА_12 , яка в свою чергу ці дії сприймала реальною загрозою її життю та здоров`ю, при цьому ОСОБА_15 щодо якого ухвалений вирок Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року, почав вимагати у ОСОБА_12 грошові кошти та її мобільний телефон «Huawei» вартістю 4000 гривень, в якому знаходилась сім карта оператора «Водафон» № НОМЕР_1 та сім карта оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , що не мають матеріальної цінності для потерпілих. В свою чергу ОСОБА_14 , вибіг зі спальної кімнати потерпілих, знайшовши в будинку предмет схожий на кухонний ніж з метою доведення до кінця умислу на незаконне збагачення, повернувшись до спальної кімнати та став погрожувати вказаним ножем ОСОБА_13 та вимагати передати йому мобільний телефон «Meizu M3 Note» вартістю 5000 гривень, в якому знаходилась сім карта оператора «Водафон» № НОМЕР_3 та сім карта оператора «Лайф» № НОМЕР_4 , що не мають матеріальної цінності для потерпілої. В результаті чого, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо якого ухвалений вирок Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року, відкрито заволоділи грошовими коштами в розмірі 3500 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_12 .
Після чого, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо якого ухвалений вирок Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2020 року, з місця вчинення злочину зникли, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_14 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Обвинувачений ОСОБА_14 у судовому засіданні свою вину не визнав у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та пояснив, що він разом з ОСОБА_15 27 серпня 2020 року приїхали до Одеси, на пероні залізничного вокзалу до них підійшов дід у якого вони зняли кімнату. Дід привіз їх до будинку по дорозі вони купили кавун, кімнату знімали на 2-3 доби по 500 гривень за добу. Приїхали вони без речей, в нього особисто було приблизно 11 000 гривень та гроші на картці, він приїхав до батька, який знаходився у лікарні. Наступного дня приїхали потерпілі, вечері він в дворі жарив шашлик, тому як на море вже йти не хтілось, протягом дня він алкогольні напої не вживав, тому як хтів поїхати до батька в лікарню. Горілку та коньяк взагалі не вживає, того дня разом з ОСОБА_15 вжив трохи шампанського. З потерпілими взагалі не спілкувався, з ним спілкувався ОСОБА_15 він перебував в стані алкогольного сп`яніння, вони знайшли спільну мову, а він в свою чергу займався шашликом. ОСОБА_15 зайшов у будинок до потерпілих його не було хвилин 15, після чого вибіг до нього та сказав, що погнали, все, капец. Він в свою чергу злякавшись за себе, тому як ОСОБА_15 здоровіше за нього і він хвилювався за свій стан здоров`я, вибіг за ним в чому був. Вибіг без футболки в кімнаті під подушкою залишив приблизно 5000 гривень та банківську картку, разом з ОСОБА_15 пробіг приблизно 100 метрів, потім сіли у тролейбус, в тролейбусі дізнався, що сталося. ОСОБА_15 зупинив таксі та попросив водія дати йому футболку, під час їзди у таксі через 10-15 хвилин їх зупинила поліція. Намагався придбати квітки на потяг він, але йому не продали квітки в касі. Пропонував ОСОБА_15 повернутися, весь час шукав поліцію або Нацгвардію на вулиці, але боявся ОСОБА_15 бо той більше та сильніше за нього. Будь якого злочину не вчиняв, тому як в нього були гроші, банківська картка, телефон. З потерпілими тільки вітався, будь яким чином потерпілим не погрожував, до їхньої кімнати не входив та ні чого не брав у них.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_14 винним себе не визнав, суд вважає, що його вина в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження і підтверджується показами потерпілих, свідків досліджених під час судового розгляду, стосовно часу, місця та обставин вчинення ним кримінального правопорушення, а саме:
-показами потерпілої ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що 30 липня разом з ОСОБА_13 приїхали до Одеси для відпочинку, на залізничному вокзалі підійшов чоловік та запропонував кімнату в будинку на Фонанській дорозі в м. Одесі, коли вони під`їжджали до будинку чоловік повідомив, що в іншій кімнаті будинку мешкають два молодих хлопця. Протягом дня вона разом з ОСОБА_13 перебували на морі, вечері повернулися до кімнати, один з хлопців сидів у дворі за столом, вони пішли розкладати речі, після моря купувались та готувались до вечері, пізніше побачили ще одного хлопця, він запропонував випити алкоголь, вони в свою чергу відмовились. Хлопці намагались розмовляти, але будь яких розмов не могло бути у зв`язку з різницею у віці між ними. Пішли до своєї кімнати відпочивати, вечері або вночі, не пам`ятає, почули, що у кімнаті відчиняється замок ОСОБА_13 закрила кімнату. ОСОБА_15 почав стукати у двері і казати, що щось впало у холодильнику. ОСОБА_13 подивилась у холодильник була відсутня пляшка вина, хлопці знов почали стукати та вибачатись за вино. Вона відкрила двері кімнати і в цю мить забіг один хлопець з ножем, ОСОБА_14 без ножа, кричав, щоб відали їм гроші, потім ОСОБА_14 вибіг з кімнати та повернувся з ножем. Злякавшись їхній дій відали їм гроші, після цього почали вимагати відати ще й телефони, потім вони втекли. Того дня разом зі ОСОБА_13 вжили приблизно 100 грамів вина по одному бокалу. У ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були кухонні ножі і відчувала загрозу з їх боку. З цивільним позовом звертатись не буде, покарання на розсуд суду призначити.
-показами потерпілої ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що 30 липня вона разом зі ОСОБА_12 приїхали до м. Одеси для відпочинку, на залізничному вокзалі до них підійшов чоловік на ім`я ОСОБА_16 запропонував кімнату для відпочинку біля моря. Під`їжджаючи до будинку чоловік сказав, що у нього проживає 2 молодих хлопців. Приїхали в будинок на Фонтанську дорогу в м. Одесі приблизно о 10:00 годині ранку, розмістились на першому поверсі, хлопці були на другому поверсі. Весь день вони провели на морі, повернулись в будинок почали розкладати речі, прийняли душ. Хлопці підходили де кілька разів та пропонували випити алкоголю, але вони відмовились. Вечері знаходились в кімнаті, почули, що у їх кімнату хтось стукає, вона закрила кімнату. Потім ОСОБА_15 почав стукати та казати, що в них у холодильнику начебто щось впало. В холодильнику не вистачало їх пляшки вина, вони в свою чергу сказали ОСОБА_15 , що все гаразд і щоб вони йшли відпочивати, потім хлопці почали вибачатися та стукати у двері, ОСОБА_12 відкрила двері в кімнату забіг ОСОБА_15 з ножем, ОСОБА_14 був без ножа, але кричав, щоб віддавали гроші. До неї підійшов ОСОБА_14 і вимагав гроші, ОСОБА_15 кричав, щоб віддавали «бабки» і закрила рота. ОСОБА_14 вибіг з кімнати і забіг вже з ножем, яким вона різала салат на кухні. Ліля віддали їм гроші, після цього вони почали вимагати телефони. До події вона телефонувала господарю і просила вгамувати хлопців. Після події ОСОБА_17 зателефонувала до поліції. З цивільним позовом звертатись не буде, покарання на розсуд суду призначити.
-показами свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні пояснив, що літом 2020 року спочатку взяв двох молодих хлопців, вони переночували, потім приїхали дві жінки з м. Вознесенськ, вчительки, вони розмістились на першому поверсі, хлопці були на другому. Будь яких договорів не укладає про найм житла. Очевидцем подій не був, жінки зателефонували після події і повідомили, що їх пограбували, він одразу приїхав. Жінки плакали, хлопців вже не було в будинку. На кухні висіли ножі на магніті два великих, два маленьких, один ніж знайшов пізніше коли прибирав, другого ножа не знайшов. Жінки вечорі поїхали з речами на впізнання і більше не повернулись. Він також їздив на впізнання та приймав участь у слідчих діях, під час впізнання впізнав одного хлопця.

-показами свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні в режимі відео конференції повідомив, що він разом з своїм другом ОСОБА_14 приїхали до м. Одеси на потязі, на залізничному вокзалі чоловік запропонував житло для здачі, він разом з ОСОБА_14 приїхали у будинок, де зняли кімнату на пару днів, пішли в магазин купили випити. Наступного дня приїхали жінки, розташувались вони на першому поверсі. Вечері він разом з ОСОБА_14 вживали алкогольні напої в дворі, ОСОБА_14 жарив шашлик. Жінки запропонували випити за знайомство, спочатку випивали на вулиці, потім пішов до них в кімнату де продовжив вживати з ними напої, знаходився в кімнаті приблизно 20 хвилин, в цей час ОСОБА_14 знаходився в дворі займався приготуванням шашлику і в кімнату не заходив. В кімнаті відкрив пляшку вина, ніж взяв на кухні, щоб відкрити пляшку. Гаманець був на столі, зрозумів що він з грішми схопив його і вибіг з хати, сказав ОСОБА_14 бігти за ним, що потім все йому поясне. Вони бігли, потім вскочили в електричку, їхали 10-15 хвилин, потім вийшли на вокзалі, хтіли купити квітки. Документів не було тому квітки не придбали. ОСОБА_14 пропонував повернутися та владнати конфлікт, він був випивший і хтів поїхати додому, ОСОБА_14 погодився з ним. На вокзалі купили ще пива. ОСОБА_14 підкорявся його наказам, гроші, які викрав витратили разом з ОСОБА_14 . Коли сказав ОСОБА_14 бігти за ним, ОСОБА_19 в чому був так і побіг, шашлик залишив, з собою ні чого не брав. Протягом дня вживали алкогольні напої разом з ОСОБА_14 .

В ході судового розгляду судом дослідженні письмові докази, які підтверджують обставини скоєння кримінального правопорушення, а саме:

-витягом з ЄРДР №0002049 від 31.07.2020 року;
-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.07.2020 року;
-протокол огляду з фото таблицею від 30.07.2020 року з якого вбачається, що огляд проводився за адресою : АДРЕСА_2 домоволодіння та прилеглої території. В дворі маються насадження, стіл з зонтом від сонця на якому виявлені пляшка від коньяку «Bolgrad» два стаканчика з рідиною схожою на алкоголь, пакет від соку «Rich», тарілка з остатками їжі, недопалки від сигарет, оглянута кухня, кімната на першому поверсі, в якій проживали жінки, на другому поверсі кімната, в якій проживали хлопці, в ній виявлений мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, який не працює. Зі слів володаря будівлі ОСОБА_18 телефон належав хлопцям. Інших речей в дворі або будинку не виявлено.
-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.07.2020 року;
-витягом з ЄРДР №0002049 від 31.07.2020 року;
-постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 31.07.2020 року;
-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.07.2020 року;
-ухвала Київського районного суду м. Одеси від 04.08.2020 року;
-ухвала Київського районного суду м. Одеси від 04.08.2020 року;
-протокол пред`явлення особи для впізнання з фото таблицею від 31.07.2020 року з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_13 впізнала особу №1 ( ОСОБА_14 );
-протокол пред`явлення особи для впізнання з фото таблицею від 31.07.2020 року з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 впізнала особу №1 ( ОСОБА_14 );
-протокол огляду з фото таблицею від 31.07.2020 року з якого вбачається, що предметом огляду є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 в дворі зазначеного домоволодіння виявлений предмет схожий на ніж, біля вказаного ножа знаходиться ОСОБА_15 , який повідомив, в ніч з 30.07.2020 року на 31.07.2020 року виходячи з будинку АДРЕСА_2 він разом зі своїм другом ОСОБА_14 , викинив ніж яким погрожував жінкам за вище вказаною адресою. Вказаний предмет вилучений. ;
-ухвала Київського районного суду м. Одеси від 04.08.2020 року;
-постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 31.07.2020 року;
-квитанція про отримання на зберігання речових доказів вилучених № 001276;
-ухвала Київського районного суду м. Одеси від 05.08.2020 року;
-постанова про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 31.07.2020 року;
-протокол отримання зразків для експертизи від 31.07.2020 року;
-висновок експерта № 986-Д з фото таблицею від 10.08.2020 року з якого вбачається, що сліди папілярних узорів при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_2 : слід пальця розмірами 28х23 мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 46х38 мм, слід пальця руки розмірами 23х16 мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 37х33 мм та слід пальця руки розмірами 38х16 мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 62х38 мм придатні для ідентифікації особи; слід пальця руки розмірами 18х15 мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 41х35 мм та слід папілярного узору поверхні руки розмірами 22х16 мм на відрізку прозорої ліпкої стрічки розмірами 62х38 мм непридатні для ідентифікації особи; слід пальця руки розмірами 28х23 мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 46х38 мм залишений великим пальцем лівої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_15 ,19.03.1996 р.; слід пальця руки розмірами 23х16 мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 37х33 мм залишений великим пальцум правої руки особи, дактилоскопічна карта заповнена на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; слід пальця руки розмірами 38х16 мм на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами 62х38 мм залишений великим пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_15 ,19.03.1996 р.;
-висновок експерта №586-Б з фото таблицею від 11.08.2020 року з якого вбачається, що ніж, наданий на дослідження, виготовлений промисловим способом, є кухонним ножем, належить до різновиду ножів господарсько-побутового призначення і до категорії холодної зброї не відноситься.;
-протокол огляду предметів від 18.08.2020 року;
-постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 18.08.2020 року;
-квитанція про отримання на зберігання речових доказів вилучених № 001272;
-протокол впізнання речей для впізнання з фото таблицую від 18.08.2020 року з якого вбачається, що свідок ОСОБА_20 впізнав ніж, який зник у його будинку 30.07.2020 року;
-протокол проведення слідчого експерименту від 07.08.2020 року з якого вбачається, що ОСОБА_15 розповідає та відтворює подіє 30.07.2020 року де він разом з ОСОБА_14 в будівлі № 139 А по Фонтанській дорозі в м. Одесі скоїли кримінальне правопорушення відносно двох жінок з застосуванням ножа;
-заява ОСОБА_20 ;
-постанова про виділення матеріалів досудових розслідувань від 28.08.2020 року;
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

В судових дебатах захисник ОСОБА_10 вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_14 відсутній інкримінований склад злочину за ст. 187 ч. 3 КК України та просить виправдати підзахисного ОСОБА_14 у зв`язку з тим, що свідок ОСОБА_15 в своїх показах показав, що кримінальне правопорушення скоїв один і ОСОБА_14 не приймав будь-якої участі у розбої, а лише підкорився його розпорядженню і побіг за ним. В кімнаті орендованою ОСОБА_15 і ОСОБА_14 знайдений мобільний телефон марки «Samsung» свідок ОСОБА_20 підтвердив, що даний телефон належить одному з хлопців такі підстави підтверджують, що ОСОБА_14 не мав наміру скоювати злочин, тому як є абсурдним залишити на місці злочину власний мобільний телефон, дані обставини в повному обсязі співпадають з показами самого ОСОБА_14 , крім того з показів ОСОБА_15 вбачається, що він разом з ОСОБА_14 приїхав з Івано-Франківська за гроші ОСОБА_14 . Протоколи пред`явлення осіб для впізнання потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_12 проведені з порушенням тому як слідчий спочатку з`ясовував, що саме можуть впізнати. В судовому засіданні прокурором не доведено, що гроші здобуті злочинним шляхом були розподілені між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 дану обставину підтвердим ОСОБА_15 в судовому засіданні, що гроші були в нього. Відповідно до висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 18.04.2018 року у справі № 569/1111/16-к взагалі відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ст. 187 ч. 3 КК України.

Захисник ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_14 в повному обсязі підтримали захисника ОСОБА_10 .

Розбій як злочин проти власності (ст. 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого або з погрозою застосування такого насильства.
Під нападом за ст. 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі - насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я (пункти 6 і 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику в справах про злочини проти власності»).
Погроза застосування насильства має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демострацією зброї тощо), бажає щоб у потерпілого склалось враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів, які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погрози, якщо потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я.
При цьому для кваліфікації діяння за ст. 187 КК не має значення, чи мав винний намір приводити погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, до виконання. Тобто головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим.
Крім того, важливе значення для оцінки реальності погрози при розбої має не лише зміст висловлювання щодо застосування насильства, але й характер дій винного та конкретні обставини вчинення цього діяння.
Аналізуючи промову захисника ОСОБА_10 в сукупності з матеріалами кримінального провадження та обставинами, які з`ясовані під час судових засідань з якими погодились усі учасники судового провадження та не оспорювались, суд приходить до висновку, що підстав для виправдовування обвинуваченого відсутні та не знаходять свого підтвердження. В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 послідовно пояснювали обставини скоєння відносних них розбою обвинуваченим ОСОБА_14 та його співучасником ОСОБА_15 , допит потерпілих проводився у присутності захисника ОСОБА_14 будь яких питань з боку обвинуваченого ОСОБА_14 про обставини кримінального правопорушення не надходило. Свідок ОСОБА_20 підтвердив, що після скоєння кримінального правопорушення відносно потерпілих, він приїхав до будинку де мешкали потерпілі та ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , потерпілі пояснювали, що відносно них був скоєний розбій двома хлопцями. Твердження захисника ОСОБА_21 в частині, що органом досудового слідства штучно створені обставини, де потерпілі в протоколі впізнання зазделегіть впізнають обвинуваченого та підтверджують наявність предмета схожого на ніж не відповідає дійсності, у зв`язку з тим, що впізнання проводилось за участю захисника, який діяв в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 будь яких заяв або зауважень з боку захисника та обвинуваченого ОСОБА_14 в протоколі пред`явлення особи для впізнання не зазначено.

До показів обвинуваченого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 в частині, що ОСОБА_14 в дворі домоволодіння АДРЕСА_2 жарив шашлик і взагалі не заходив до кімнати потерпілих не відповідають дійсності, дані обставини спростовуються показами потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , крім того відповідно до протоколу огляду від 30.07.2020 року в дворі взагалі не виявлені будь які докази, що обвинувачений ОСОБА_14 готував шашлики в зазначеному дворі або наслідки готування.

В своїх показах обвинувачений ОСОБА_14 показав, що приїхавши до м. Одеси разом з ОСОБА_15 в нього були гроші, банківська карта, які він залишив в кімнаті під подушкою та мобільний телефон, дані обставини в повному обсязі спростовуються протоколом огляду від 30.07.2020 року згідно якого в орендованій кімнаті ні чого крім не працюючого мобільного телефону не було виявлено. Крім показів обвинуваченого ОСОБА_14 щодо наявності у ОСОБА_14 зазначених речей сторона захисту будь яким чином довести не змогла. Крім того обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні заявив, що в день подій він вжив трохи шампанського і іншого алкоголю не вживав, дана обставина також в повному обсязі спростовується показами потерпілих та протоколом огляду від 30.07.2020 року згідно якого в дворі виявлена пляшка від коньяку «Bolgrad» два стаканчика з рідиною схожою на алкоголь. В ході огляду домоволодіння пляшки від шампанського не виявлено.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що після скоєння ним інкримінованого правопорушення він разом з ОСОБА_14 вибігли з двору пробігли трохи після чого сіли в електричку та поїхали до залізничного вокзалу де намагались придбати квітки на потяг, суд аналізуючи дані покази приходить до наступного: в дані частині покази ОСОБА_15 направлені на ведення суд в оману, у зв`язку з тим, що на Фонтанській дорозі та найближчій території в м. Одесі взагалі відсутні залізничні колії.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_14 , що він не вчиняв інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, спростовуються дослідженими матеріалами кримінального провадження та допиту свідків, потерпілих в судовому засіданні.

Суд, вважає що позиція обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про відсутність складу інкримінованого злочину безпідставною, жодним чином не обґрунтованою та направленою на уникнення відповідальності.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість протягом практично необмеженого періоду часу створював необхідні умови для виконання прокурором і захистом їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, так і захистом, проте достатніх допустимих доказів не винуватості обвинуваченого ОСОБА_14 в скоєнні інкримінованого йому злочину в ході судового розгляду не встановлено і можливість збирання доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.3 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_14 є особливо тяжким злочином.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_14 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_14 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_14 згідно ст. 67 КК України, суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суд, при обранні міри покарання обвинуваченому бере до уваги обставини вчинення злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого ОСОБА_14 , який вчинив корисливий злочин з застосуванням насилля, що свідчить про підвищений ступінь його суспільності небезпечності, обставини вчиненого злочину, те, що він не усвідомлює суспільну небезпеку свого діяння, слідчим відділенням Тисменицького відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_14 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадження за ознаками ч. 3 ст. 185 КК України за заявою ОСОБА_22 , на обліку в наркологічному або психіатричному диспансері не значиться, негативно характеризуються за місцем реєстрації, є інвалідом ІІІ групи, суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
За положеннями ч.2 ст. 59 КК України за вчинення тяжких корисливих злочинів встановлюється покарання у вигляді конфіскації майна осіб, які їх вчинили. Оскільки злочин, передбачений ч.3 ст. 187 КК України вчинено з корисливих мотивів, до обвинуваченого ОСОБА_14 слід застосувати додаткове покарання у виді конфіскації майна, що є його особистою власністю.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
При цьому, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_14 ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки будь-яких обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину не встановлено, а призначення умовного покарання не буде сприяти його виправленню та перевихованню.
Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст.. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст.. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах ізоляції.
Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути на користь держави за проведення судових експертиз з ОСОБА_14 загальну суму 2942,1 гривні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370-374, 392, 393, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_14 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією особистого майна.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_14 строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 31.07.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України)" до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_14 рахувати з моменту його фактичного затримання 31.07.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь держави за проведення судових експертиз загальну суму 2941 (дві тисячі дев`ятсот сорок дві) гривні 10 (десять) копійок.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1