Справа № 714/414/21
Провадження № 1-кп/714/62/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2021 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Герца Чернівецької області кримінальне провадження за № 0000769 від 28.03.2021 року за обвинувальним актом стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого та фактично, громадянина України, українця за національністю, з середньо освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснює догляд за інвалідом І групи підгрупи А ОСОБА_7 , сестрою ІНФОРМАЦІЯ_5 , офіційно не працюючого, не судимого
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав угоду про визнання винуватості ОСОБА_3 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України. Як вбачається із мотивувальної частини даної угоди 27 березня 2021 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно та переслідуючи корисливий мотив, всупереч вимогам чинного законодавства, а саме:ст.13 Конституції України, ст.4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.19 Кодексу України «Про надра», п.4 Постанови Кабінету Міністрів України № 59 від 27.01.1995 року «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів», Постанови Кабінету Міністрів України за № 557 від 12.07.2005 року «Про затвердження порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду», тобто не маючи дозвільних документів на видобування корисних копалин, усвідомлюючи значення своїх протиправних дій, переслідуючи мету незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме гравію, що відноситься до сировини гравійно-піщаної, керуючи автомобілем марки «ЗИЛ-ММЗ» типу «Самоскид-С», реєстраційний номер НОМЕР_1 приїхав до прибережної захисної смуги річки Прут в адміністративній межі с.Горбова Чернівецького району Чернівецької області за межами населеного пункту, використовуючи лопату, вручну, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші, шляхом її забору та завантаження у кузов автомобіля марки «ЗИЛ-ММЗ» типу «Самоскид-С», реєстраційний номери НОМЕР_1 , у загальній кількості 3,8 метрів кубічних. Після цього, ОСОБА_3 керуючи вищевказаним автомобілем згружений гравієм, покинув місце незаконного видобутку корисних копалин.

Згідно висновку судової експертизи № СЕ-19/126-21/2721-ВХД від 21.04.2021 року незаконно видобутий ОСОБА_3 грунт відноситься до гравію з камінням, вміст гравію становить 89,72%.

Відповідно до положень пункту 3.6 «Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ піску та гравію», затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України № 198 від 25.06.2007 року піщано-гравійна порода сипка гірська порода з вмістом гравійної складової більше 30%.

Згідно з «Переліком корисних копалин загальнодержавного значення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року, сировина піщано-гравійна відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ознаками ч.2 ст.240 КК України, а саме незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
02 червня 2021 року між прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ч.2 ст.468 КПК України та при вирішенні якої відповідно до вимог ст.470 КПК України враховані такі обставини, ступінь та характер сприяння ОСОБА_3 у проведенні кримінального провадження щодо останнього, а саме визнання ним вини у скоєнні даного правопорушення, надання правдивих та вичерпних показів щодо його вини, щире каяття; характер та тяжкість обвинувачення, а саме, що він обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості; за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей та доглядає за сестрою інвалідом І групи підгрупи А; раніше не судимого. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не знайдено. Даний злочин не набув значного суспільного резонансу, суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.2 ст.240 КК України та щодо узгодженого покарання за даною статтею із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 грн. та згоди сторін на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні даного правопорушення визнав повністю. Крім повного визнання своєї вини, його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, із якими останній погодився в судовому засіданні.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.ст.473, 474 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному (ч.4 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (ч.3 ст.424 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений ОСОБА_3 відмовився від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Також останній розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та він також розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди, пояснивши, що при її укладенні були дотримані всі права обвинуваченого та відсутність тиску під час її укладання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, зокрема, прокурора, обвинуваченого та захисника, переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав.

Суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.240 КК України є правильною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжкі злочини, ніж ті, щодо яких передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості. Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до п.4 ст.12 КК України ( в редакції Закону від 22.11.2018 року ) є не тяжким злочином і відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

За таких обставин, та враховуючи щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння у розкритті злочину, що даний злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення та забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 02 червня 2021 року між останнім та прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 в кримінальному провадженні № 0000769від 28.03.2021 року і узгоджену сторонами міру покарання за ч.2 ст.240 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 грн., вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України є не тяжким злочином, та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивні характеристики, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, має постійне зареєстроване місце проживання, обставини, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснює догляд за інвалідом І групи підгрупи А ОСОБА_7 , сестрою ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутністю потерпілих, заявленого цивільного позову та шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122, 314, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02 червня 2021 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 (тридцять вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_10 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_10 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом відповідно до ст.389-1 КК України.

Речові докази, а саме вилучений по справі гравій в об`ємі 3,8 куб/м який зберігається на території Герцаївського ДРП філії Новоселицького райавтодору та експериментальні зразки піщано-гравійної суміші, які поміщені в полімерні пакети та опломбовані номерними полімерними пломбами № 7687557 та № 7687556, які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 4 (м.Герца) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області (м.Герца, вул.Г.Асакі, 19), після набрання вироком законної сили передати в дохід держави.

Речовий доказ кримінального провадження, а саме транспортний засіб марки «ЗИЛ-ММЗ» типу «Самоскид-С», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається у ОСОБА_3 , мешканця с.Луковиця Чернівецького району Чернівецької області, після набрання вироком законної сили, вважати повернутим власнику або законному володільцю, знявши з нього арешт накладений ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 09 квітня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення судової експертизи в сумі 1634 грн. 50 коп. - в дохід держави.

Обмеження права оскарження даного вироку обвинуваченим визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України.

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Суддя: