Справа № 761/1418/21
Провадження № 1-кс/761/1822/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2021 року м.Київ
слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у кримінальних провадженнях №0000173 від 22.02.2019 року, №0001558 від 20.02.2018 року, №0000093 від 05.02.2018 року, №0000154 від 12.10.2017 року, №0000173 від 22.02.2019 року, про тимчасовий доступ до повних відомостей про рух кримінального провадження з електронної інформаційної системи Єдиного реєстру досудових розслідувань, що перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2021 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у кримінальних провадженнях №0000173 від 22.02.2019 року, №0001558 від 20.02.2018 року, №0000093 від 05.02.2018 року, №0000154 від 12.10.2017 року, №0000173 від 22.02.2019 року, про тимчасовий доступ до повних відомостей про рух кримінального провадження з електронної інформаційної системи Єдиного реєстру досудових розслідувань, що перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання захисник мотивує тим, що відомості про вказані кримінальні провадження були об`єднанні та в подальшому з них були виділені матеріали провадження №0000173 від 22.02.2019 року. Підозрюваним було вручені повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.5 ст.185 КК України. 09.07.2019 року прокурором було повідомлено сторін про відкриття матеріалів згідно вимог ст.290 КПК України, але в подальшому були повідомлення про необхідність відновлення досудового розслідування для необхідності проведення слідчих дій, а саме 14.08.2020 року. Також, цього ж дня кримінальне провадження №0000173 від 22.02.2019 року за підозрою усіх вищенаведених осіб було закрито. Між тим, ухвалою слідчої судді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.11.2020 року вказану постанову про закриття було скасовано. За доводами захисника строк досудового розслідування вже закінчився 26.08.2020 року та він продовженню не підлягає. Невнесення до ЄРДР інформації, передбаченої ч.5 ст.214 КПК України, свідчить про невиконання органами розслідування вказаних вимог законодавства, оскільки вони не вносили до Реєстру відомості про кримінальні правопорушення. З метою ефективного захисту інтересів підозрюваних захисник вважає за необхідно отримання повних даних з ЄРДР по вищевказаним кримінальним провадженням, а саме дати створення, об`єднання, виділення, зупинення, поновлення, дати, часу редагування, змін, тощо у держателя Реєстру в ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з тим, що на запис адвоката ІНФОРМАЦІЯ_1 такої інформації з Реєстру надано не було адвокат в інтересах підозрюваних із посиланням на вимоги ст..ст.20, 22, 85, 93, 159-163 КПК України звернувся із вказаним клопотанням до суду із захистом інтересів підозрюваного та необхідністю зібрання доказів.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання із наведених у ньому підстав.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши присутнього захисника та вивчивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювалось і здійснюється досудове розслідування у кримінальних провадженнях №0000173 від 22.02.2019 року, №0001558 від 20.02.2018 року, №0000093 від 05.02.2018 року, №0000154 від 12.10.2017 року, №0000173 від 22.02.2019 року, де серед іншого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.5 ст.185 КК України.

В подальшому у кримінальних провадженнях були проведені дії по зупиненню, відновленню, виділеню, відкриття матеріалів.

Ухвалою слідчої судді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.11.2020 року вказану постанову про закриття кримінального провадження №0000173 від 22.02.2019 року було скасовано

Доказів закінчення досудового розслідування у цих провадження матеріали клопотання захисника не містять.

Будучи стороною захисту, адвокат в інтересах підозрюваних звернувся із клопотанням про тимчасовий доступ до відомостей електронної інформаційної системи з ЄРДР щодо вказаних кримінальних проваджень, а саме до відомостей про рух кримінальних проваджень із зазначенням дати створення записів по ним, їх об`єднання, виділення, зупинення, поновлення, дати, часу редагування, змін, тощо.

Вирішуючи вказане клопотання сторони захисту слід зазначити наступне.

Так, відповідно до п. 19 ст.3 КПК України, сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Крім того, у відповідності до положень ч.2 ст.93 КПК України, сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів, перевірок; ініціювання проведення слідчий (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Системний аналіз положень ч. 1 ст. 86, частин 2 та 3 ст. 93 КПК України,ч. 1 ст 160 КПК України, вказує на те, що застосування стороною кримінального провадження такого способу збирання доказів як вилучення речей чи документів (ч. 7 ст. 163 КПК України) під час отримання доступу до речей і документів може здійснюватися у випадках, якщо: 1) особа, у володінні якої знаходяться речі або документи, не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи; 2) речі та документи згідно зі ст. 162 КПК України містять охоронювану законом таємницю і таке вилучення необхідне для досягнення мети застосування цього заходу забезпечення. В інших випадках сторона кримінального провадження може витребувати та отримати речі або документи за умови їх добровільного надання володільцем без застосування процедури, передбаченої главою 15 КПК України.
За п.15 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в подані ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

У відповідності до ч.5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Згідно ч.6 ст.163 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

За умовами ж ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд встановлюють наявність або відсутність фактів, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В той же час, у взаємозв`язку ст.ст.91,92 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні правопорушення, вид і розмір шкоди, тощо, а обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора, а у відповідних випадках на потерпілого.

З огляду на викладене, відомості, які просить захисник за цим клопотанням отримати в порядку тимчасового доступу до відомостей з ЕРДР, не є доказами в розумінні вимог ст.84, 91,92 КПК України.

Відтак, твердження захисника про те, що інформація про повні дані з ЄРДР, до яких він просить надати доступ, сам по собі та в сукупності з іншими документами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у цьому кримінальному провадженні, є необґрунтованим та не відповідає нормам КПК України щодо доказів і доказування.
Також, відповідно до ч.1 ст.222 КПК України, відомості досудового розслідування не підлягають розголошенню без дозволу слідчого або прокурора та згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є таємною інформацією, доступ до якої обмежується. Тобто, єдиним можливим способом отримати вказану інформацію є одержання рішення суду про надання дозволу на тимчасовий доступ до вказаних документів та вилучення їх копій.
Таким чином, необхідна стороні захисту інформація не може бути встановлена та отримана іншим способом, окрім як отримання дозволу суду.
Між тим, за розділом ІІІ «Доступ до відомостей, внесених до Реєстру» Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджено Наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 № 298) (далі - Положення) доступ до Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачений лише для держателя, прокурорів, слідчих, детективів та інших уповноважені користувачів.
Положення не надає прав безпосереднього доступу до відомостей, внесених до Реєстру, стороні захисту.
Пунктом 5 глави 4 розділу І Положення визначено, що надання витягу з Реєстру на всіх стадіях кримінального провадження, а також копії інформації, яка міститься у Реєстрі, у конкретному кримінальному провадженні до закінчення досудового розслідування здійснюється Реєстраторами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування та нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у ньому. Згідно п.6 глави 4 Розділу 1 вказаного Положення Держатель надає відомості з Реєстру з додержанням вимог КПК України та Закону України "Про захист персональних даних".
Щодо Держателя Реєстру - Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), - то у взаємозв`язку із наведеною нормою п. 5, на підставі наступного пункту шостого Положення, він надає відомості з Реєстру з додержанням вимог КПК України та Закону України «Про захист персональних даних» у кримінальних провадженнях, в яких стадія досудового розслідування закінчена.
У відповідності до п.5 ч.1 ст.3 КПК України, стадія досудового розслідування кримінального провадження закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Отже, з наведених норм КПК України і Положення вбачається, що надання повних даних з ЄРДР згідно прохальної частини вказаного клопотання захисника у цих кримінальних провадженнях можливий виключно через Реєстраторів, уповноважених на здійснення досудового розслідування та нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у них, та не повинна надаватися на цій стадії будь-яким іншим суб`єктом, який має права доступу до Реєстру.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 26.03.2019 (справа № 807/1456/17, провадження № 11-1460апп18) зазначила, що діяльність уповноважених службових осіб правоохоронних органів щодо інформаційного наповнення ЄРДР полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень і є похідною від них.
Зважаючи на закріплене у ст.84, ч. 1 ст. 99 КПК України визначення, постанови прокурора щодо руху кримінального провадження підпадають під ознаки документа як джерела доказів.
Статтею 86 КПК України врегульоване питання допустимості доказів. Так, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Однією із загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів, яка полягає в тому, що суд досліджує докази безпосередньо (п. 16 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 23 КПК України).
Згідно з правилами ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення і жоден доказ не має наперед встановленої сили.
З наведеного вище вбачається, що доказом у кримінальному провадженні під час судового розгляду може бути виключно оригінал або дублікат відповідних постанов прокурора про передачу кримінального провадження чи матеріалів за підслідністю, об`єднання матеріалів досудових розслідувань, виділення досудового розслідування в окреме провадження, закінчення досудового розслідування, зупинення досудового розслідування, відновлення досудового розслідування, продовження строку досудового розслідування та інших, які сторона обвинувачення зобов`язана надати суду на стадії судового розгляду для встановлення законності вчинення процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень на стадії досудового розслідування. Встановити достовірність постанов прокурора можливо шляхом безпосереднього дослідження цих постанов.
Як вбачається з наведеної вище Постанови Верховного Суду і правил розділу VI «Контроль та нагляд» Положення, відомості, наявні в ЄРДР, є похідними від процесуальних рішень прокурора. Такий висновок узгоджується із п. 4 зазначеного розділу, яким передбачено, що в разі встановлення фактів невідповідності внесеної до Реєстру інформації матеріалам кримінального провадження або її неповноти вживаються заходи щодо усунення виявлених порушень. Тобто відомості, внесені до ЄРДР, не можуть бути використані для встановлення або спростування факту винесення або не винесення прокурором певного процесуального рішення у кримінальному провадженні.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відтак, слідчий суддя не вважає за необхідне описувати та спростовувати усі наведенні у клопотанні захисником доводи на підтвердження необхідності його задоволення, оскільки по суті підстави для відмови у його задоволенні зазначені вище.
Керуючись статтями 9, 131, 132, 159-164, 166, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, - у х в а л и в :
клопотання ОСОБА_3 в інтересах підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у кримінальних провадженнях №0000173 від 22.02.2019 року, №0001558 від 20.02.2018 року, №0000093 від 05.02.2018 року, №0000154 від 12.10.2017 року, №0000173 від 22.02.2019 року, року про тимчасовий доступ до повних відомостей про рух кримінального провадження з електронної інформаційної системи Єдиного реєстру досудових розслідувань, що перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді у відповідності до вимог статті 309 КПК України оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї може бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1