Справа № 466/1642/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту з майна,-

перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, -

у с т а н о в и в:

02 серпня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про скасування арешту майна.

Просив скасувати арешт, накладений постановою слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 31 березня 2010 року на цілісний майновий комплекс, розташований у АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження 7077376 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Клопотання обґрунтував наступним.

Шевченківським районним відділом поліції у м. Львів проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000187, внесеному в ЄРДР 15.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України 2001 року.

Кримінальна справа № 143-2120 була порушена значно раніше внесення відповідних відомостей у ЄРДР (у 2008 році) і підставою для порушення кримінальної справи стало те, що невідомі особи в період з вересня 2003 року по листопад 2004 року у м. Львові виготовили підроблений документ, а саме - договір купівлі-продажу від 04 листопада 1999 року приміщення цілісного майнового комплексу, з тексту якого випливає, що він укладений 04.11.1999, і що директор ТзОВ «Ярмарх» ОСОБА_6 продала, а директор ПП «Бізнес» ОСОБА_7 купив приміщення, яке належить ТзОВ «Ярмарх» та знаходиться у АДРЕСА_1 . Вказаний підроблений документ зазначені особи у 2004 році використали, а саме - надали ОСОБА_7 , який у свою чергу подав його до суду, на підставі чого 24.12.2007 Апеляційний суд виніс рішення, відповідно до якого вказаний об`єкт вибув з володіння ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яким він належав на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2005.

Попередньо дії невстановлених осіб були кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України та ч. 3 ст. 358 КК України 2001 року.

Постановами слідчого від 02 жовтня 2009 року особи, які втратили право на нерухоме майно - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , були визнані потерпілими у кримінальній справі № 143-2120 /т.7 а.с. 110, 117, 124 кримінального провадження № 0000187/.

Постановою слідчого від 31 березня 2010 року з метою унеможливлення відчуження, а також з метою забезпечення цивільного позову, виконання вироку в частині конфіскації майна - накладено арешт на цілісний майновий комплекс, розташований в АДРЕСА_1 /т.19 а.с. 19 кримінального провадження № 0000187/.

Вказана постанова слідчого була виконана і 01.04.2010 до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна було внесено обтяження за реєстраційним номером 9690674, яке відповідно до рішення державного реєстратора за індексним номером 15955950 від 22.09.2014 було перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з відкриттям розділу) та створено запис про обтяження за номером 7077376.

Заявник зазначає, що в процесі досудового розслідування кримінального провадження № 0000187 з нього були в окреме кримінальне провадження № 0004129 виділені матеріали за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України 2001 року. В межах цього кримінального провадження було оголошено підозру ОСОБА_7 .

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 14 травня 2018 року у справі № 466/3141/15-к, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року та постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

З урахуванням зазначеного вироку постановою Верховного Суду від 14 липня 2021 року заяву ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Верховного Суду України від 22.02.2012 задоволено. Рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року, ухвалу Верховного Суду України від 12 травня 2008 року скасовано, рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2007 року залишено у силі.

Таким чином заявник зазначив, що на даний час необхідність в накладенні арешту на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що розміщений за адресою АДРЕСА_1 , відпала, так як скасовано рішення суду, на підставі якого це майно зареєстроване за засудженим ОСОБА_7 , водночас, наявність арешту перешкоджає потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відновити реєстрацію свого права власності на цей об`єкт на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2005, тому просить скасувати арешт на вищевказане майно.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 підтримав доводи, наведені у клопотанні та просив таке задовольнити.

У судове засіданні прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова не з`явився, 09.08.2021 на електронну адресу суду в. о. першого заступника керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_11 подав клопотання, у якому зазначив, що необхідність в накладенні арешту відпала, не заперечує щодо задоволення клопотання про скасування арешту з майна та просив розгляд клопотання проводити у відсутності прокурора.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Шевченківським районним відділом поліції у м. Львів проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000187, внесеному в ЄРДР 15.01.2013 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України 2001 року.

Постановами слідчого від 02 жовтня 2009 року особи, які втратили право на нерухоме майно - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 були визнані потерпілими у кримінальній справі № 143-2120.

Постановою слідчого від 31 березня 2010 року з метою унеможливлення відчуження, а також з метою забезпечення цивільного позову, виконання вироку в частині конфіскації майна - накладено арешт на цілісний майновий комплекс, розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. А згідно ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту

У відповідності до ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати на забезпечення спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що в процесі досудового розслідування кримінального провадження № 0000187 з нього були в окреме кримінальне провадження № 0004129 виділені матеріали за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України 2001 року. В межах цього кримінального провадження оголошено підозру ОСОБА_7 .

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 14 травня 2018 року у справі № 466/3141/15-к, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року та постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

З урахуванням зазначеного вироку постановою Верховного Суду від 14 липня 2021 року заяву ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Верховного Суду України від 22.02.2012 задоволено. Рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року, ухвалу Верховного Суду України від 12 травня 2008 року скасовано, рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2007 року залишено у силі.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, та зважаючи, що потреба у накладенні арешту на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину), що розміщений за адресою АДРЕСА_1 , відпала, так як скасовано рішення суду, на підставі якого це майно зареєстроване за засудженим ОСОБА_7 , а подальше існування вказаного арешту не буде відповідати розумності та співрозмірності обмеження права власності, завданням кримінального провадження, крім того наявність арешту перешкоджає потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відновити реєстрацію свого права власності на цей об`єкт на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2005, слідчий суддя дійшов переконання, що клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 100, 131, 132, 169, 174 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою слідчого СУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 31 березня 2010 року на цілісний майновий комплекс, розташований у АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження 7077376 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвала є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1