Справа № 467/666/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області та ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в :

До Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , у якій просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Судом витребувано особову справу засудженого та призначено розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції з ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)».

У ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» витребувано ряд документів, зокрема відомості про працевлаштування ОСОБА_5 та залучення до робіт з благоустрою установи, його характеристику станом на момент розгляду справи, довідку про заохочення та стягнення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 заяву про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання підтримав. Зазначив, що на даний момент працевлаштувався на виробництві колонії, дотримується режиму порядку відбування покарання, вину визнає та у вчиненому розкаюється, після відбування покарання зробив для себе висновок, що більше не порушуватиме закон щоб знову не опинитись в колонії. Вважав, що виправився та просив суд звільнити його від подальшого відбування покарання.

Захисник ОСОБА_4 клопотання засудженого ОСОБА_5 підтримав в повному обсязі, зазначив, що засуджений зробив для себе належні висновки під час відбуття покарання, має чіткі плани на майбутнє, що свідчить про його готовність до самокерованої правослухняної поведінки. На даний час засуджений працевлаштований на виробництві колонії та дотримується вимог режиму утримання, наявні стягнення вже погашені, відтак засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Прокурор вважав, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Заслухавши думку прокурора, засудженого, вивчивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд встановив наступне.

ОСОБА_5 був засуджений 28.10.2016 року вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк терміном 1 рік.

ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24.02.2017 року , яким його було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2016 року, більш суворим за цим вироком, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Вирок набрав законної сили 27.03.2017 року.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.02.2018 року ОСОБА_5 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 24.02.2017 року та направлено для відбування покарання. Строк відбування покарання рахується з моменту його затримання, 20.02.2018 року.

Санкцією ч.3 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до шести років, що відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином. Відтак, ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення злочинів, один з яких є тяжким.

За змістом ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише за сукупністю так званої матеріальної підстави та формальної передумови, де матеріальною підставою умовно-дострокового звільнення є доведеність засудженим своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення, а формальною передумовою є відбуття засудженим певної частини покарання (ч.3 ст.81 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно роз`яснень п. 2, 17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Щодо сумлінної поведінки засудженого, то під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

В силу ст.9 КВК України, засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, а також до інших засуджених.

Тож, дотримання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком, а не правом засудженого і вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а не його утримання від неправомірної поведінки.

Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про те, засуджений виправився має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування такої пільги.

ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 20.02.2018 року.

16.03.2018 року відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» Миколаївської області.

ОСОБА_5 відбув більше 2/3 призначеного йому покарання за умисний тяжкий злочин, що свідчить про наявність формальних передумов для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно матеріалів особової справи засудженого та наданої ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» характеристики від 19.07.2021 року, ОСОБА_5 в під час тримання в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» Кіровоградської області до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав. З 16.03.2018 року відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» Миколаївської області. Згідно ч.1 ст. 118 КВК України працевлаштований каменотесом на виробництві колонії у цеху ручного обробітку граніту. При роботі дотримується вимог техніки безпеки та правил поводження з устаткуванням.

За період відбування 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущені порушення виражались у невиконанні законних вимог адміністрації установи та порушенні розпорядку дня. На даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку. У колі засуджених не конфліктує. На критику в свою адресу реагує адекватно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою пристосування. При спілкуванні не відвертий. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До майна установи не завжди ставиться відповідально, догляд за ним у повній мірі не здійснює. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Уникає робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Не виконує робіт із благоустрою установи, не вбачає їх суспільної необхідності. Участі у виховних заходах, які проводяться в установі, не приймає. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування. Отримує від них посилки.

Відповідно до попередніх характеристик, від 26.02.2020 року та від 28.10.2020 року, ОСОБА_5 характеризується посередньо. Згідно ч.1 ст. 118 КВК України мав право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи, але своїм правом не користувався. Бажання працювати не висловлював. На заходи виховного пливу з приводу працевлаштування не реагував.

Згідно довідки №11/49/кп від 16.07.2021 року, наданої адміністрацією установи виконання покарань на вимогу суду, засуджений ОСОБА_5 працевлаштований: по виготовленню бруківки згідно договору цивільно-правового характеру №79/21 від 10.03.2021 року;

Відповідно довідки №491 від 20.07.2021 року, ОСОБА_5 до робіт з благоустрою колонії, прилеглої до неї території, поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством не залучався.

Згідно довідки №11/48/кп від 16.07.2021 року протягом 2021 року виконання норм виробітку засудженим було на низькому рівні, а в квітні місяці відсутнє взагалі. Згідно довідки про заохочення та стягнення від 19.07.2021 року, матеріалів особової справи, ОСОБА_5 заохочень не мав, двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності: 23.04.2020 року із застосуванням стягнення у виді догани (відмовився від чергування згідно графіку), та 14.07.2020 року із застосуванням стягнення у вигляді суворої догани (був відсутній на перевірці), які на даний час погашені у встановленому законом порядку.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.04.2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну частини невідбутого строку покарання більш м`яким було відмовлено. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 11.08.2020 року ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.04.2020 року залишено без змін.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.07.2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про пом`якшення покарання на підставі ст. 74 КК України було відмовлено.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03.12.2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було відмовлено. Ухвала набрала законної сили 11.12.2020 року.

Стосовно можливості повторного звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покарання слід зазначити, що відповідно вимог ч.7 ст.539 КПК України, у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

Так як ОСОБА_5 був засуджений за тяжкий злочин до покарання у виді позбавлення волі на строк, що є меншим п`яти років, відповідно, він має право повторно звернутись з даним клопотанням з червня 2021 року.

Аналізуючи динаміку процесу виправлення засудженого ОСОБА_5 встановлено, що з 2018 по 2020 рік ОСОБА_5 характеризувався посередньо, не працював, не бачив суспільної необхідності у виконанні робіт з благоустрою колонії, за цей період він отримав 2 стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку та жодного разу не заохочувався. Працевлаштований ОСОБА_5 тільки в березні 2021 року, однак жодного свідчення про його сумлінне ставлення до праці в цей період матеріали особової справи не містять. За посередньої характеристики та відсутності заохочень не можна також вважати поведінку засудженого сумлінною.

Матеріали особової справи містять дані про те, що ОСОБА_5 є особою раніше судимою за вчинення тяжкого злочину проти власності, при цьому до нього застосовувались заохочувальні норми у виді звільнення від відбування покарання з випробуванням. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Умови звільнення від покарання він не виконував та знову вчинив умисний злочин проти власності.
Враховуючи вищенаведене, повно та всебічно вивчивши відомості про особу засудженого, з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, суд зробив висновок, що для досягнення мети призначеного покарання умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 на даному етапі відбування покарання є недоцільним.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.
Повний текст ухвали проголошено 28.07.2021року о 08 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_1