Справа №766/8717/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника лікарні ОСОБА_5

особи, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції заяву КНП «Херсонського обласного закладу з надання психіатричної допомоги» ХОР про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2020 року відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпиталізації до психіатричного закладу з звичайним наглядом.

Директор КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР звернувся до суду із заявою про припинення застосованих відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру. В своїй заяві посилається на те, що термін дії примусових заходів медичного характеру спливає 24.06.2021 р., а відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Херсонської обласної психіатричної лікарні №99 від 24.05.2021 р. за формою 104/о ОСОБА_6 потребує припинення застосування примусових заходів медичного характеру.

В судовому засіданні представник лікарні просила задовольнити клопотання, при цьому зазначила, що ОСОБА_6 не видужав, потребує подальшого лікування та приймання медичних препаратів постійно, самостійно він їх примати не зможе, заклад згодний лікувати його в подальшому на добровільній підставі.

Прокурор та захисник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні заяви, вказуючи, що особа не видужала, потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру не відпала.

ОСОБА_6 під час розгляду справи пояснив, що він бажає далі проходити лікування, при вирішенні заяви поклався на позицію лікарів, яким він довіряє.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши заяву та проаналізувавши наведені у неї доводи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

За змістом статті 95 КК України та статті 19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів - психіатрів.

Відповідно до статті 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року примусові заходи медичного характеру припиняються у зв`язку з одужанням або зміною психічного стану особи настільки, що це виключає очевидну небезпечність для нього та для інших осіб.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 15 п.п. 1,6 ч.2 ст. 115 КК України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його дій і його особи в цілому.

У висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 104/о від 24.05.2021 року зазначено, що ОСОБА_6 страждає на хронічний маячний розлад, стан хворого набув стабільності, не виявляє продуктивних психотичних розладів, агресивних тенденцій. Поведінка носить пасивно впорядкований характер. Не має планів на майбутнє, не цікавиться своєю подальшою долею. Потребує подальшого приймання нейролептиків (ріспетріл), раціональної психотерапії, трудотерапії, а тому комісією лікарів було рекомендовано припинити примусові заходи медичного характеру.

Висновок комісії лікарів психіатрів не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві керівника закладу з надання психіатричної допомоги.

В судовому засіданні лікарем було підтверджено, що ОСОБА_6 для забезпечення стабільного стану його психічного здоров`я потребує постійного приймання медичних препаратів, самостійно він приймати їх не зможе, лише під контролем лікарів, родичів в нього не має, осіб, які б могли забезпечити нагляд за ним та прийняття ліків він не має, житла власного також.

За таких обставин, вказаний висновок комісії лікарів не доводить, що особа видужала або внаслідок змін її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, а також, що психічний стан на час звернення із заявою до суду змінився на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб.

Напроти в судовому засіданні було встановлено та підтверджено безпосередньо лікарем, що ОСОБА_6 не готовий до свідомого підтримуючого лікування та життя самостійно, до того ж працювати для необхідності забезпечення самостійного проживання та придбання ліків він не зможе у зв`язку зі станом здоров`я та встановленням йому інвалідності ІІ групи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу (відділення) із звичайним наглядом задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, ст. 95 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви КНП «Херсонського обласного закладу з надання з надання психіатричної допомоги» ХОР про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу (відділення) із звичайним наглядом - відмовити

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів, з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяОСОБА_1