Справа № 359/2733/21
Провадження № 1кс/359/473/2021
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2021 року м. Бориспіль
Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту нерухомого майна, що накладений в кримінальному провадженні №0002722, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.12.2017 року (матеріали виділені в окреме кримінальне провадження №0000134, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в :
30.03.2021 року до суду надійшло зазначене клопотання про скасування арешту на майно, згідно якого заявник вказує, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2019 року у справі № 359/26/19 було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , шляхом заборони на відчуження. Виконання ухвали було покладено на слідчого СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 Основною ціллю накладення арешту нерухомого майна було надання можливості органу досудового розслідування встановити важливі обставини вчинення кримінального правопорушення, чого станом на кінець березня 2021 року відповідним органом досудового розслідування здійснено не було. Станом на момент подання даного клопотання, вказаний об`єкт нерухомості дійсно знаходиться під арештом, що підтверджується відомостями інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 49219816 від 22 березня 2021 року (оригінал інформаційної довідки додається). За вказаних обставин, ОСОБА_4 вимушений скористатися своїм правом, встановленим положеннями статті 174 Кримінального процесуального кодексу України шляхом подання клопотання про скасування арешту нерухомого майна, належного йому на праві приватної власності. Заявник переконаний, що наразі наявні усі підстави для скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_2 , адже остання не відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, датою реєстрації кримінального провадження (внесення відомостей про заяву до ЄРДР) №0002722 є 15 грудня 2017 року і станом на кінець березня 2021 року, строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився. Заявнику не було повідомлено про підозру в рамках даного кримінального провадження, що вказує на наявність підстав для закриття кримінального провадження, а відтак, існування спірного арешту нерухомого майна також не вбачається за можливе.

У зв`язку з викладеним, заявник просив скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2019 року у кримінальному провадженні № 0002722 на квартиру АДРЕСА_2 та перебуває у приватній власності громадянина ОСОБА_4 .

В судове засідання прокурор, слідчий та заявник не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома.
До початку розгляду справи через канцелярію суду заявник надав заяву про проведення розгляду справи у його відсутність, просив клопотання задовольнити.
До початку розгляду справи через канцелярію суду прокурор надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки досудове розслідування триває, арештоване майно е речовим доказом у кримінальному провадженні і остаточне рішення по провадженню не прийнято.
До початку розгляду справи через канцелярію суду слідчий надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуття в судове засідання учасників процесу в даному кримінальному провадженні.
Ознайомившись із матеріалами клопотання та матеріалами кримінального провадження, вважаю, що в даному випадку підстави для задоволення клопотання про скасування арешту відсутні з огляду на наступне.

Встановлено, що СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002722 від 15.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

05 грудня 2018 року постановою слідчого Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області відповідно до вимог ст. 98 КПК України, квартира за адресою: АДРЕСА_1 визнана речовим доказом в кримінальному провадженні №0002722 від 15.12.2017 року.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2019 року накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , шляхом заборони на відчуження. Метою накладення такого арешту було збереження речового доказу а стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, забезпечення проведення судових експертиз, слідчих експериментів, забезпечення відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим у кримінальному провадженні, а також тимчасового позбавлення можливості відчуження вказаного майна.

За приписами ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 2 встановлено, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Отже, зі змісту вказаних норм вбачається, що арешт майна з метою забезпечення збереження майна не обмежений його видами або колом осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, якщо таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а арешт накладений з метою їх збереження.

За таких обставин вказане нерухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки зазначений матеріальний об`єкт був предметом кримінально протиправних дій, може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Частиною першою статті 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Розгляд кримінального провадження №0002722 від 15.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України , яке було досліджено в судовому засіданні слідчим суддею, на теперішній час не завершений, а саме провадження перебуває на стадії досудового розслідування.

Особам, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.190 КК України у кримінальному провадженні №0002722 від 15.12.2017 року органом досудового розслідування повідомлено про підозру 22.01.2021 року та 26.01.2021 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та матеріалів клопотання арештоване майно визнано речовим доказом у справі, дослідження яких може відбутися тільки на стадії судового розгляду. На даний час судом не досліджено зазначений речовий доказ та інші пов`язані з ними докази.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Ці обставини в сукупності свідчать про те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002722 від 15.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Доводи заявника щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та зазначені в клопотанні обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Доводи наведені заявником у клопотанні щодо відсутності потреби у застосуванні такого заходу, як накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, тому слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником заявника не надано та судом не встановлено.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно, висновки судового рішення від 09.01.2019 року про доцільність накладення арешту не спростовують, та не доводять, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба. Отже, зазначені обставини не можуть свідчити про наявність підстав, передбачених ст. 174 КПК України, для задоволення клопотання та скасування арешту майна.

Згідно вимог ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, оскільки представником заявника-адвокатом ОСОБА_3 не доведено, що потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, у вигляді арешту майна, відпала або арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для скасування арешту майна відсутні та у задоволенні клопотання заявника слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 167-171, 174, 303, 376, 537-539 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 , що запроваджений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.01.2019 року (справа №359/26/19, провадження №1кс/359/30/2019), - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Оголошення повного тексту ухвали слідчого судді здійснено 19.04.2021 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1