ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/496/21 Справа № 171/394/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року, якою було задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000005, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, про накладення арешту на майно,-
В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановленні слідчим суддею обставини.
Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна.
Накладено арешт на наступне майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування: 1) екскаватор «САТ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 ; 2) два недопалки; 3) зразки ґрунту з ковша екскаватора; 4) зразки ґрунту з ковша-лопати; 5) зразки ґрунту поблизу контейнера; 6) фрагмент чавунної труби; 7) дві кувалди; 8) копії договорів № КЦ 20/14-т від 17.11.2017 та № 12/в від 12.10.2020.
У задоволенні клопотання в частині визначення місцем зберігання вказаних речових доказів - відділення поліції № 8 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області відмовлено.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і є речовим доказом у кримінальному провадженні, що згідно ч.ч.1,2,3 ст. 170 КПК України були підставами для його арешту з метою збереження речового доказу.
Вирішення питання про визначення зберігання вказаних речових доказів у відділенні поліції № 8 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, не відноситься до компетенції слідчого судді, тому в цій частині у задоволенні клопотання було відмовлено.
Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який дії в інтересах власника майна ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.
Вважає ухвалу слідчого необґрунтованою та такою, що винесена з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
На його думку, в порушення вимог ст.ст. 171, 235 КПК України було порушено строки розгляду клопотання про накладення арешту на майно, остільки обшук було проведено 27.02.2021 року, а клопотання було подано до суду 02.03.2021 року, але суд дані порушення не врахував.
Вважає, що розгляд клопотання слідчим суддею було розглянуто неповно та однобічно, внаслідок чого слідчий суддя дійшов невірного висновку про необхідність накладення арешту на майно, не вмотивувавши своє рішення, та в ухвалі не зазначивши, чим саме зумовлена необхідність арешту зазначеного майна, якими доказами підтверджується. Окрім того, адвокат вважає, що суд першої інстанції не встановив, що порушено право власності законного власника, та позбавлено ОСОБА_6 права займатись підприємницькою діяльністю за допомогою належного йому арештованого майна.
Позиція учасників апеляційного процесу.
В апеляційному суді представник власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, думку адвоката ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з матеріалів провадження, 25.02.2021 року до ЄРДР були внесені відомості № 0000005 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за фактом крадіжки невідомими особами чавунної труби, діаметром 500 мм, протяжністю 120 м, від НС-5, належної Нікопольському міжрайонному управлінню водного господарства.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 лютого 2021 року під час планового об`їзду об`єктів інфраструктури зрошувальної системи Шолохівського водосховища Апостолівського району Дніпропетровської області працівниками Нікопольського міжрайонного управління водного господарства зафіксовано факт крадіжки невідомими особами чавунної труби, діаметром 500 мм, протяжністю 120 м, від НС-5 (інв. № 101340170).
27.02.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області проведено обшук території насосної станції № 5 ДПП «Кривбаспромводопостачання», що розташована поблизу с. Слов`янка Апостолівського району Дніпропетровської області, під час якого виявлено та вилучено речі і документи, а саме: 1) екскаватор «САТ», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 2) два недопалки із салону екскаватора; 3) зразки ґрунту з ковша екскаватора; 4) зразки ґрунту з ковша-лопати; 5) зразки ґрунту поблизу контейнера; 6) фрагмент чавунної труби; 7) дві кувалди; 8) копії договорів № КЦ 20/14-т від 17.11.2017 та № 12/в від 12.10.2020 про проведення земельних робіт по відкопуванню труб поблизу с. Перше Травня Апостолівського району Дніпропетровської області.
27.02.2021 року слідчим прийнято рішення про визнання речовими доказами вищевказаних речей і документів.
Факт вчинення крадіжки труби та використання екскаватора «САТ», р/номер НОМЕР_1 , для викопування труби підтверджується протоколами оглядів, протоколом обшуку та допитами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
В межах вказаного кримінального провадження, 02.03.2021 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вилученого майна та визначення місця зберігання вказаних речей.
Клопотання обґрунтовано тим, що на даний час відомості про власника екскаватора «САТ», р/номер НОМЕР_1 не встановлені, вилучений екскаватор є знаряддям злочину; в ході огляду екскаватора встановлено механічне пошкодження ковша відсутній один зуб, що могло відобразитися на земельній ділянці місця події; вилучені зразки грунту, недопалки, кувалди, фрагмент чавунної труби. Копії договорів можуть мати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, тому виникла необхідність в арешті вказаних речей і документів з метою перевірки даних предметів, а також проведення необхідних судових експертиз.
Оскаржуваною ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року клопотання прокурора задоволено частково та ухвалено накласти на арешт на вказане у клопотанні майно ОСОБА_6 , у визначенні місця зберігання вилучених речей відмовлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Арешт майна, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК, допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Колегія суддів зазначає, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону, зокрема повинну бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Як вбачається з наданих матеріалів, прокурор, який вніс клопотання та слідчий суддя, який розглядав його, вказаних вимог закону дотрималися в повному обсязі.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження. Отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, з метою запобігання неправомірного вибуття майна з власності та забезпечення кримінального провадження,
Доводи апелянта про те, що прокурором не доведено правових підстав для накладення арешту на майно, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та спростовуються викладеним вище.
Ухвала слідчого судді є належним чином обґрунтованою, вмотивованою та законною.
Процесуальних порушень під час апеляційного перегляду справи виявлено не було.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Отже, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах власника майна ОСОБА_6 , слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без зміни.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2021 року, якою було частково задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000005, відомості про яке внесені до ЄРДР 25.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, про накладення арешту на майно, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4