ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 347/1698/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/184/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - повернення обвинувального акту
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000847 від 04 вересня 2020 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.15, п.п.5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_10 , якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.2 ст.15 п.п.5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України, ОСОБА_11 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.2 ст.15, п.п.5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України - повернуто прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.

В обґрунтування прийнятого рішення місцевим судом зазначено про невідповідність обвинувального акту вимогам ч.2 ст.291 КПК України щодо суперечностей у кваліфікації дій обвинувачених за ст.27 КК України; неправильної кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України; недотримання вимог ст.384 КПК України щодо роз`яснення права на суд присяжних; неправильного визначення особи, що має статус потерпілого, а також невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні вважає, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року незаконною та такою, що підлягає підлягає скасуванню, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На думку апелянта, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, суд не прийняв до уваги, що при зазначенні правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на одному з аркушів обвинувального акту допущена технічна помилка щодо кваліфікації їх дій за ст.27 КК України, хоча при формулюванні обвинувачення зазначено правильно кваліфікацію.

Не погоджується з висновками місцевого суду про неправильну кваліфікацію дій обвинувачених за ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України і вважає, що вирішуючи питання про кваліфікацію на стадії підготовчого судового розгляду, суд виходить за межі КПК України, які регламентують підготовче провадження.

З цих же мотивів вказує на незаконність ухвали суду першої інстанції щодо недотримання вимог ст.ст.55-58 КПК України в частині визнання потерпілою ОСОБА_12 дочки ОСОБА_13 , замах на вбивство якого було скоєно і який помер під час досудового розслідування.

Прокурор не погоджується з твердженням суду про те, що прокурором не роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можливості та особливості розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних.

Звертає увагу, що місцевий суд не дав оцінки відеозапису, яким зафіксовано відмову ОСОБА_10 отримувати обвинувальний акт та роз`яснення права на суд присяжних, а також не врахував, що при врученні прокурором обвинувального акту ОСОБА_10 , йому роз`яснювалося право на суд присяжних та було запропоновано отримати відповідну письмову пам`ятку, однак обвинувачений відмовився надати таку розписку.

Вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складено із додержанням вимог ч.2 ст.291 КПК України, з відповідним викладенням обставині справи, ролі кожного обвинуваченого, правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та направити обвинувальний акт до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області для проведення підготовчого судового засідання та призначення судового розгляду.

На ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року адвокат ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, від якої, до початку розгляду справи судом апеляційної інстанції, відмовилася.

Захисник обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, за змістом якої вважає доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, необґрунтованими, невмотивованими та безпідставними і тому просить залишити без змін ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, міркування прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, навів аналогічні, викладеним у ній, мотиви і просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року та повернути обвинувальний акт до того ж до суду першої інстанції на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання; обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та їх захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які рішення суду першої інстанції вважають законним та обґрунтованим і тому просять залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000847 від 04 вересня 2020 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дає підстави колегії суддів для висновку, що органом досудового слідства дотримано вимог положень ст.291 КПК України, яка регламентує вимоги до обвинувального акту, що направляється до суду, а наведені в ухвалі суду першої інстанції недоліки вказаного процесуального документу не можуть бути підставою повернення його прокурору.

Заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що форма і зміст обвинувального акту відповідають вимогам ст.291 КПК України, оскільки у ньому викладені і предметно визначені дії кожного з обвинувачених в обсязі та формулюванні, достатньому для повного розуміння обвинуваченими змісту обвинувачення та зіставлення його фактичної складової з юридичною формулою, а допущені в тексті помилки технічного характеру не впливають на права учасників кримінального провадження чи інших осіб щодо забезпечення права на справедливий суд.

Так, практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.2 ст.27 ч.2 ст.15 п.п.5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України. Таке формулювання наведено та викладено в описовій та резолютивній частині обвинувального акту згідно диспозиції статей Кримінального кодексу України і сумнівів у кваліфікації дій обвинуваченої органом досудового розслідування саме за такою правовою конструкцією у колегії суддів не викликає. (т.1 а. п.20, 31)

Тому, зазначення на одній із сторінок обвинувального акту кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.3 ст.27 КК України, при тому, що її дії описані саме за ч.2 ст.27 КК України, за якою обвинувальний акт відносно неї направлений до суду, на думку колегії суддів, не може вважатися порушенням вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як і не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

З аналогічних мотивів колегія суддів вважає безпідставною вказівку суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам закону при формулюванні обвинувачення ОСОБА_11 ..

Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_11 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.5 ст. 27 ч.2 ст.15, п.п.5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України як пособництво у закінченому замаху на вбивство.

Так сформульовано обвинувачення ОСОБА_11 згідно тексту обвинувального акту. (т.1 а. п.30, 33, 37)

Посилання в кваліфікації дій обвинуваченого на ч.3 ст.27 КК України, з урахуванням того, що його дії описано відповідно до диспозиції статті саме як дії, передбачені ч.5 ст.27 КК України, колегія судді вважає технічною опискою, яка може бути усунута безпосередньо під час розгляду кримінального провадження по суті в порядку ст.338 КПК України.

Колегія судді вважає обґрунтованими твердження апелянта, що вирішуючи під час підготовчого судового засідання питання, пов`язані з правильністю кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, а також питання щодо статусу потерпілої особи ОСОБА_12 , місцевий суд вийшов за межі положень КПК України, якими регламентовано питання, які розглядаються судом на підготовчому судовому засіданні.

Зокрема, перевірка відповідних тверджень обвинувачення, елементів складу кримінальних правопорушень, їх кваліфікації, правової оцінки обставин їх вчинення, наявності доказів на їх підтвердження, а також підстави набуття особою статусу потерпілого може бути встановлено виключно під час розгляду кримінального провадження безпосередньо по суті і не може бути предметом розгляду суду в порядку ст.314 КПК України під час підготовчого судового засідання.

Також колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не може бути підставою для повернення обвинувального акут прокурору, оскільки це суперечить приписам ст.291 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Тому, недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування, за умови долучення його до обвинувального акта, також не свідчить про наявність підстав для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, і може бути з`ясована в ході судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акту, визначені ч. 4 ст. 291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання. Кримінальний процесуальний кодекс не визначає наявність недоліків у реєстрі матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акта прокурору.

Що стосується невиконання прокурором вимог ст.384 КК України (роз`яснення права на суд присяжних) відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як на одну із підстав повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000847 від 04 вересня 2020 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В матеріалах справи наявна розписка, за підписом ст. слідчого в ОВС ГСУНПУ ОСОБА_14 та в.о. прокурора відділу Офісу Генерального прокурора України ОСОБА_15 , за змістом якої підозрювана ОСОБА_10 відмовилась від вручення їй обвинувального акту. (т.1 а. п.113)

Окрім того, в матеріалах провадження наявний відеозапис, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_10 отримати копію обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та письмового роз`яснення права на суд присяжних.

Виходячи зі змісту ухвали суду першої інстанції, вказані матеріали не були предметом дослідження суду під час підготовчого судового засідання і не отримали належної правової оцінки.

Також поза увагою суду та без відповідної правової оцінки залишились доводи прокурора про роз`яснення ОСОБА_9 , при врученні йому обвинувального акту, права на суд присяжних та його відмови надати розписку про отримання такого роз`яснення.

Поряд з цим, за змістом ч. 1 ст. 384 КПК, обов`язок роз`яснення права на суд присяжних покладається не лише на прокурора, але й на суд. Отже, невручення прокурором обвинуваченому письмового роз`яснення права на суд присяжних не є тим порушенням, яке вимагає повернення обвинувального акта прокурору, оскільки може бути усунуто під час судового провадження.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав стверджувати, що зміст обвинувального акта у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000847 від 04 вересня 2020 року, формально не відповідає вимогам КПК Україн, а наведені судом першої інстанції підстави для повернення обвинувального акту прокурору є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили б суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Викладені в ухвалі місцевого суду недоліки та зауваження щодо обвинувального акту не є суттєвими та не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що таких порушень при складенні обвинувального акту, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за за ч.3 ст.27 ч.2 ст.15, п.п.5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст.27 ч.2 ст.15 п.п.5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України, ОСОБА_11 за ч.5 ст. 27 ч.2 ст.15, п.п.5, 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України до судового розгляду, допущено не було.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що вищевказана ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000847 від 04 вересня 2020 року, не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з поверненням кримінального провадження до суду першої інстанції для виконання вимог КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 415 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 березня 2021 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000847 від 04 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати з призначенням нового судового розгляду у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.