Справа №639/4364/21
Провадження №1-в/639/363/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Васильєвої Н.М.

за участю секретаря Кіріяченко В.В.,

прокурора Ємельянової М.В.,

засудженого ОСОБА_1 ,

представника ХВК №18 Павліченка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова клопотання адвоката Антоненка Владислава Володимировича про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст.72 КК України відносно засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пристін Куп`янського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, засудженого останній раз:

- 01.12.2020 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.4 ст. 407, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката Антоненка В.В. відносно засудженого ОСОБА_1 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), в якому останній просив зарахувати строк попереднього ув`язнення з вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.12.2020 року у період з 26.06.2020 року по 01.12.2020 року включно.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Прокурор Ємельянова М.В. не заперечувала проти часткового задоволення вказаного клопотання захисника, вважала можливим зарахувати строк попереднього ув`язнення у період з 11.11.2020 року (день прибуття ОСОБА_1 до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор») по 02.01.2021 року (день набрання вироком законної сили) включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Представник ХВК №18 Павліченко С.В. просив вирішити вказане питання на розсуд суду.

Захисник Антоненко В.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч. 5 ст. 72 КК України, викладена Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015 року за №842-УІІІ. Зазначеною нормою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, - також передбачено переведення строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі за вищезазначеним співвідношенням та переведення визначеного строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного ч. 1 ст.72 КК України.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 26.06.2020 року відносно ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до рапорту поліцейського взводу №3 конвойної служби ГУНП в Луганській області Носаля О.О. від 26.06.2020 року, ОСОБА_1 було затримано 26.06.2020 року о 13 год. 40 хв. на виконання ухвали Старобільського районного суду Луганської області від 26.06.2020 року.

Вироком Старобільського районного суду Луганської області від 11.09.2020 року в рамках вищевказаного кримінального провадження ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день поереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, за період з 26.06.2020 року до набрання вироком законної сили.

Вирок Старобільського районного суду Луганської області від 11.09.2020 року набрав законної сили 13.10.2020 року.

Разом з цим, вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.12.2020 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 11.09.2020 року, остаточно призначено ОСОБА_1 до відбування покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_1 визначено рахувати з часу затримання 26.06.2020 року.

Запобіжний захід за вищевказаним вироком ОСОБА_1 не обирався.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.12.2020 року набрав законної сили 02.01.2021 року.

ОСОБА_1 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, який було вчинено у період з 05.06.2015 року по 24.06.2016 року.

В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21.10.2020 року ОСОБА_1 було етаповано з ДУ «Старобільський слідчий ізолятор» до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» для забезпечення його участі в судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до листа начальника ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» від 13.11.2020 року №6/4481/Бк ув`язнений ОСОБА_1 прибув до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» 11.11.2020 року. (особова справа ч.2 а.с. 35)

Суд зазначає, що у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; д) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Отже, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Крім того, судом враховується, що 21.06.2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII від 18.05.2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», відповідно до якого частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

При цьому, суд виходить з того, що відповідно до висновку щодо правозастосування, який міститься у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 року в справі №440/853/17, у випадку, коли станом на 20.06.2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року за №842-УІІІ, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України №2046-VIII від 18.05.2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким погіршуватиметься становище цієї особи.

Більш того, суд звертає увагу на правові висновки щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України, які містяться у постанові Верховного суду від 29.08.2018 року по справі №663/537/17, відповідно до яких:

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

ОСОБА_1 тримався в місцях попереднього ув`язнення за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області з 11.11.2020 року (день прибуття до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор») по 02.01.2021 року (день набрання вироком законної сили), кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України за яке було засуджено ОСОБА_1 , скоєно останнім до набуття чинності Законом - № 2046-VIII.

За таких обставин, суд вважає, що саме строк попереднього ув`язнення з 11.11.2020 року по 02.01.2021 року підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання ОСОБА_1 за правилами передбаченими ч.5 ст. 72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року №838-VIIІ.

Щодо доводів захисника Антоненка В.В. про необхідність зарахування строку ув`язнення з 26.06.2020 року по 01.12.2020 року включно в строк призначеного покарання, суд зазначає наступне.

Буквальний зміст абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року) указує на те, що ця норма визначає правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення, яке мало місце саме в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, а не будь-якого іншого кримінального провадження.

В період часу з 26.06.2020 по 10.11.2020 року засуджений ОСОБА_1 утримувався під вартою на підставі ухвал та вироку Старобільського районного суду Луганської області, які було винесено при судовому розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Таким чином, оскільки попереднє ув`язнення щодо ОСОБА_1 було застосовано в межах іншого кримінального провадження, яке розглядалось Старобільським районним судом Луганської області, тому суд вважає неможливим зарахувати строк ув`язнення у період часу з 26.06.2020 по 10.11.2020 року в строк покарання, призначеного за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.12.2020 року, за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року).

За таких обставин суд вважає, що клопотання адвоката Антоненка В.В. про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст. 72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката Антоненка Владислава Володимировича про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст.72 КК України відносно засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_1 у строк відбування покарання, зарахувати строк попереднього ув`язнення з 11.11.2020 року (день прибуття до ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор») по 02.01.2021 року (день набрання вироком законної сили) включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя Н.М. Васильєва