Справа № 202/858/21
Провадження № 1-кс/202/761/2021
УХВАЛА
09 лютого 2021 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання прокурора першого відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000101,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого 06.02.2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

08.02.2021 року прокурор першого відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням про арешт майна.

В своєму клопотанні прокурор просить накласти арешт на автомобіль ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 06.02.2021 року приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по автодорозі сполученням с. Вольське с. Майорка у напрямку від с.Волоське до с. Майорка Дніпровського району Дніпропетровської області, та під час руху на заокруглені проїзної частини дороги ліворуч не впорався з керуванням і в районі дорожнього знаку 5.59 "Початок населеного пункту (Майорка)" допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини дороги праворуч, з подальшим наїздом на два дерева і перекиданням транспортного засобу. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди, водію ОСОБА_4 , пасажирам ОСОБА_6 і ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження.

Під час проведення огляду автомобіля ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлено механічні пошкодження на ньому, тобто вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди кримінального правопорушення ат містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому відповідно до ст.98 КПК України має значення речового доказу.

Автомобіль ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1977 рік випуску, колір коричневий, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , проживає: АДРЕСА_1 .

Вказаний автомобіль вилучено з місця ДТП та розміщено на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів СУ ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м.Дніпро, пр.Богдана Хмельницького, 105.

06.02.2021 року автомобіль ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000101.

Прокурор вказує, що з метою запобігання пошкодженню, знищенню, транспортного засобу автомобіля ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом і необхідний для проведення судових експертиз, виникла потреба в накладенні на нього арешту відповідно до ст. 170 КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив розглянути клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.

Власник майна у судове засідання не з`явилися, що відповідно до ст.172 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду.

Ознайомившись з поданим клопотанням та доданими до нього документами, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0000101, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 06.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автомобіль ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.

У той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження транспортного засобу, а володілець вилученого транспортного засобу є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження. Крім того, власник майна може у будь-який час його відчужити.

Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки для проведення експертних досліджень безпосередньо потрібен вказаний транспортний засіб та арешт майна носить тимчасовий характер. Крім того, арешт може бути скасований відповідно до статті 174 КПК України, зокрема після проведення експертних досліджень у кримінальному провадженні.

Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню автомобіля ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на нього необхідно накласти арешт шляхом заборони його відчуження, розпорядження та використання.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора першого відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000101, задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу, із подальшим зберіганням його на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів СУ ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м.Дніпро, пр.Богдана Хмельницького, 105.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1