Справа № 204/7461/20
Провадження № 1-в/204/131/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 серпня 2016 року, відносно ОСОБА_3 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 1029 від 29 жовтня 2020 року, зазначено про те, що в клінічній картині захворювання під впливом психофармакотерапевтичних та реабілітаційних заходів емоційно-вольові розлади згладились: став спокійним, агресивні та аутоагресивні тенденції не виявлялись, конфліктних ситуацій не створював, поведінка набула упорядкованого характеру, що свідчить про деяке зниження особливої небезпеки хворого для оточуючих. Але, покращення короткочасне, не сформовані стійкі настанови на відмову від вживання наркотичних речовин в майбутньому, відсутнє правильне відношення до власної девіантної поведінки та асоціального способу життя у минулому (неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, з 15 років вживав психоактивні речовини), усвідомлення причинно-наслідкового зв`язку між вживанням наркотичних речовин та скоєння делікту. Тобто зберігається особистісний чинник суспільної небезпеки, що відігравав значну роль в генезі скоєного суспільно небезпечного діяння, тому неможливо зробити висновок про повне усунення особливої небезпеки пацієнта для оточуючих. Для перевірки стабільності психічного стану, та для завершення індивідуальної програми реабілітаційних заходів, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Представник Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 в судовому засідання пояснив, що підтримує висновок лікарів-психіатрів. Просив заяву задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив продовжити застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_3 , оскільки це є необхідним для перевірки стабільності його психічного стану та завершення реабілітаційних заходів.
Адвокат ОСОБА_5 суду пояснив, що висновок комісії лікарів-психіатрів є не обґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки в попередньому висновку комісії лікарів-психіатрів по відношенню до ОСОБА_3 були зазначені ті ж самі обставини, що і в даному висновку. Висновок комісії лікарів-психіатрів ґрунтується не на вимогах закону, а на особистій думці лікарів-психіатрів. Просив відмовити в задоволенні заяви.
Особа, до якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_3 , в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява представника ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу медичного характеру. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Відповідно до п. п. 14, 16 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України 31.08.2017 року за № 992 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.11.2017 року за № 1408/31276, продовження, зміна виду або припинення ПЗМХ здійснюються судом за заявою представника СЗНПД в порядку, передбаченому Кримінальним кодексом України та Кримінально процесуальним кодексом України. Пацієнт самостійно або через свого захисника чи іншого законного представника має право звернутись до лікаря-психіатра, який не є працівником СЗНПД, з метою проведення йому альтернативного психіатричного огляду.
Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом до психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Згідно ч. 1 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до п. п. 18,19 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 статтею 95 КК України, зокрема, введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. Судам необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців. Це правило поширюється і на випадки надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. За змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону N 1489-ІІІ зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.
Згідно п. 2 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України 31 серпня 2017 року за № 992 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.11.2017 року за № 1408/31276 ПЗМХ за рішенням суду застосовуються до осіб, які скоїли суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України (далі - СНД), для надання їм психіатричної допомоги з метою інтеграції їх в суспільство та запобігання вчиненню ними повторних СНД.
При вирішенні питання, щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, суд врахував висновок комісії лікарів психіатрів згідно якого, за міжкомісійний період в клінічній картині захворювання були відсутні грубі афективні коливання, агресивні, аутоагресивні тенденції, зовнішньо був спокійним, впорядкованим, значних коливань емоційного фону не спостерігалось. В колі хворих спілкувався вибірково, конфліктних ситуацій з оточуючими намагався не створювати. Але не сформувалась достатня критика до свого стану та скоєного, залишалось вкрай неповним усвідомлення причин та наслідків скоєного. Під час спілкування з лікарем себе намагався представити з кращого боку: применшував кількість психоактивних речовин та частоту їх вживання, немов особисте досягнення підкреслював той факт, що «не був в системі». Пояснював: «я багато вживав бо мені ставало необхідним, або нема чим зайняти свій день». Стверджував, що вже бажання щось прийняти зникло, але при згадуванні минулих наркотизацій пожвавлювався, не міг приховати посмішку, повідомляв про вживання наркотичних речовин, наче смакуючи приємні спогади. Часто виказування мали суперечливий характер та відображали поверхневе і легковажне ставлення до вживання наркотичних речовин, нестійкість антинаркотичних настанов. Казав: «якщо зараз мене не випишуть, я можу й передумати жити без наркотиків». Виявляв прагнення задовольняти свої потреби і потяги без урахування наслідків і соціальних обмежень. Так, під час обговорювання планів на майбутнє, соціальних питань та проблем ,які можуть виникнути при впровадженні цих планів, пацієнт відразу пропонував незаконні шляхи їх вирішення. Легковажно ставився до свого асоціального способу життя, в минулому, не міг правильно оцінити його наслідків, хоча проміжок між скоєнням нових деліктів та як наслідок перебуванням в місцях позбавлення волі ставали все коротше й коротше і в останній раз склав лише 5 днів. Повідомляв, що його взагалі не за усіма епізодами притягували до кримінальної відповідальності, а реальних фактів було значно більше. Намагався виправдати скоєний вчинок тим, що потерпіла відкрила двері з ножем в руці. До психореабілітаційних заходів залучався неохоче, розмірковував про те, що він може самостійно розібратися зі своїми проблемами і ніякі заняття з психологом для цього не потрібні. В подальшому, після неодноразових роз`яснень, погодився на індивідуальну роботу з психологом.
Враховуючи викладене суд вважає, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, з метою перевірки стабільності психічного стану ОСОБА_3 , та для завершення індивідуальної програми реабілітаційних заходів, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 серпня 2016 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1