ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2017/21 Справа № 205/5768/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 .,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
цією ухвалою залишено без задоволення клопотання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, засудженого:
- 25.11.2010 року Сакським міськрайонним судом АР Крим за п. п. 1, 4, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення.
Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що за час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується негативно, не працевлаштований з незалежних від нього причин, при цьому за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав 20 дисциплінарних стягнень.
Суд першої інстанції, оцінив у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, прийшов до висновку, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства. Тому, суд вважав неможливим застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як останній не довів свого виправлення.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Зазначає, що в нього є донька та її мати, а також родич, який живе в м. Дніпро і хоче взяти його на поруки.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений 25.11.2010 року Сакським міськрайонним судом АР Крим за п. п. 1, 4, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 20.03.2010 по 01.03.2011 року включно зараховано в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 20.03.2010 року. Кінець строку відбування покарання: 08.04.2024 року.
Відповідно до наданої адміністрацією установи характеристики, ОСОБА_7 знаходиться в місцях позбавлення волі з 12.04.2010 року. Під час перебування в Сімферопольському СІЗО характеризувався негативно, мав 1 стягнення, заохочень не мав.
З 10.07.2011 року відбував покарання в Житомирській УВП №8 максимального рівня безпеки в приміщенні камерного типу, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 20.07.2011 року ОСОБА_7 знаходиться в ДУ Дніпровська виправна колонія (№89)в приміщенні камерного типу сектору максимального рівня безпеки. На виробництві не працевлаштований по незалежним від нього причинам. За час відбування покарання неодноразово допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що 19 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі з рази поміщався в карцер. На теперішній час характеризується посередньо, заохочень не має.
Станом на 14.05.2021 року ОСОБА_7 відбув більше 3/4 строку покарання, в той же час, невідбута частина покарання є досить значною.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що в нього є донька та її мати, а також родич, який живе в м. Дніпро і хоче взяти його на поруки, на думку колегії суддів не може бути само по собі підставами для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового засідання, суд першої інстанції в повному обсязі дослідив всі обставини справи, дані про особу засудженого та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання останнього.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4