Провадження № 1-кп/127/865/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 369 КК України, відомості про які внесені 16 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001537, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 369 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строк утримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб, оскільки на його переконання продовжують існувати ризики визначені ст. 177 КК України. Зокрема, існує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та намагався з місця вчинення кримінальних правопорушень втекти. Також зазначив, що актуальним залишається ризик впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків. Крім цього, прокурор наголосив, що оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення в період непогашеної судимості, існує ризик вчинення останнім нових кримінальних правопорушень. Крім цього, вказав, що інший більш м`який запобіжний захід не запобігатиме вищенаведеним ризикам.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вказала, що у даному кримінальному провадженні відсутні заявлені прокурором ризики, а аргументи наведені прокурор є не обґрунтовані з позиції ЄСПЛ, зокрема визначеної у п.68 рішення у справі «Баришевський проти України». Зазначила, що свідки та потерпілі вже допитані, а тому обвинуваченому немає змісту впливати на них. Також відсутній ризик переховування ОСОБА_4 від суду, оскільки жодних передумов для цього не було. Так, в період між прийняттям рішення слідчого судді про застосування до обвинуваченого цілодобового домашнього арешту та прийняттям рішення Вінницького апеляційного суду про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою ОСОБА_4 сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, що свідчить про відсутність вказаного ризику. Крім цього, захисник вказала, що тяжкість скоєного злочину не може братися до уваги, як легітимна мета для застосування та продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Так, відповідно до п.88 Рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України» вказано, що легітимною метою тяжкість злочину, щодо якого ще немає вироку не може бути підставою для запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім цього, захисник наголосила, що обвинувачений вже довгий час утримується під вартою і за цей час будучи приватним підприємцем втратив можливість утримувати свою сім`ю. Також адвокат зазначила, що у його підзахисного наявні міцні соціальні зв`язки (дружина, діти), місце проживання у м. Житомирі, вину у вчинених кримінальних, а тому є всі підстави для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.
ОСОБА_4 підтримав свого захисника та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Наголосив, що провину визнає у вчинених кримінальних правопорушеннях та щиро кається.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд виходить з наступного.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2021 року щодо ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.07.2021 року, включно.
Суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зобов`язаний переглядати доцільність цього, оскільки залежно від різних обставин, зокрема, стадії судового розгляду, заявлені прокурором ризики можуть зменшуватися або змінюватися. Вказане, відповідає стандартам ЄСПЛ, зокрема п.88 рішення у справі «Фельдман проти України» на який посилається сторона захисту.
Так, вирішуючи клопотання судом враховано, що згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризиками у кримінальному провадженні є можливість (спроба) вчинити одну або декілька дій, визначених ст. 177 КПК України до яких належить як можливість переховуватись від суду, так і можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків тощо.
Таким чином, ризиками є можлива протиправна поведінка обвинуваченого, що буде перешкоджати кримінальному провадженню. Разом з тим, не зважаючи на наявність у конструкції вказаної норми «припущення можливої протиправної поведінки», наявність зазначених ризиків має підтверджуватись конкретними доказами, що свідчать про наявність фактів, які вказують про можливість обвинуваченим вчинити одну або декілька із зазначених дій.
Надаючи оцінку такому ризику як вчинення іншого кримінального правопорушення суд зазначає наступне.
З обвинувального акту та даних про час звільнення ОСОБА_4 з місць позбавлення волі судом встановлено, що обвинувачений раніше судимий, через короткий проміжок часу після звільнення від відбування покарання його обвинувачено у вчиненні сукупності кримінальних правопорушень. При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 раніше був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 КК України, який є насильницьким кримінальним правопорушенням. На даний час ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні сукупності кримінальних правопорушень, в тому числі кримінального правопорушення із застосуванням насильства щодо працівника правоохоронного органу.
Вказане свідчать, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак підтверджують наявність ризику у провадженні.
Крім цього, на переконання суду має місце такий ризик, як переховування обвинуваченого від суду.
Такого висновку суд дійшов з урахуванням того, що обвинувачений вже намагався втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення і, як вбачається із обвинувального акта, саме під час цього затримання ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ст. ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України.
Крім цього, однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. ст. 342, ч.2 ст. 345, ч.1 ст. 369 КК України за вчинення яких передбачено, зокрема, покарання у виді позбавлення волі строком до двох, п`яти та чотирьох років відповідно.
Враховуючи вказане, та усвідомлення обвинуваченим можливості довгострокового перебування у місцях позбавлення волі, суд вбачає наявність існування ризику переховування ОСОБА_4 від суду.
Суд критично оцінює доводи сторони захисту, що тяжкість покарання не може бути підставою для застосування тримання під вартою і що таке суперечить практиці ЄСПЛ. Так, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішення наголошував, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вирок. Проте, якщо є інші обставини, що свідчать про наявність ризику втечі, тяжкість покарання є однією із підстав, яка підтверджує наявність ризику переховування обвинуваченого від суду.
Крім цього, доказами у справі підтверджено, що ОСОБА_4 не має місця проживання у м. Вінниці, стримуючі фактори перебувати у місті де проводиться судовий розгляд, як то постійне чи тимчасове житло, місце роботи відсутні, що підтверджує факт того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, не виконувати процесуальний обов`язок щодо явки до суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Разом з тим, суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 працює приватним підприємцем і у зв`язку із перебуванням під вартою втратив можливість утримувати сім`ю, оскільки вказане не підтверджено жодними доказами. Так, суд не вважає належним доказом підтвердження здійснення підприємницької діяльності довіреність на представництво інтересів у державних установах, яка міститься в матеріалах кримінального провадження. До того ж, обвинуваченим не підтверджено, що виконання повноважень визначених у довіреності здійснюється ним на оплатній основі. Відтак, сукупність вказаного дає підстави для висновку, що обвинувачений був безробітним і до взяття його під варту.
Щодо щирості каяття у вчиненому на якому наголошував обвинувачений та його захисник суд зазначає, що дана обставина на даний час не підтверджена показаннями обвинуваченого наданими в ході судового рогляду.
Вказані факти, а саме наявність судимостей за зазначеними обвинуваченнями, висунення обвинувачення щодо вчинення злочинів у період непогашення судимості, відсутність стримуючих факторів підтверджені документально, що спростовує твердження захисту про необґрунтованість заявлений прокурором ризиків.
Враховуючи зазначене, суд вважає доведеними ризики можливого переховування ОСОБА_4 від суду, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому вказані факти переконують суд, що єдиним запобіжним заходом, що досягне мети його застосування є утримання під вартою, інші запобіжні заходи не гарантують забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не запобігатимуть спробам переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора та необхідність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 314, 315, 316, 317 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 діб, починаючи з 07.07.2021 року до 04.09.2021 року, включно.
Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: