В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001134 від 24.10.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2020 року до покарання у виді 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , попередньо домовившись про вчинення злочину з громадянином ОСОБА_7 , обумовивши спосіб вчинення кримінального правопорушення та узгодивши свої наступні дії, 23 жовтня 2020 року близько 14 годині 00 хвилин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, пошкодивши металеву сітку огорожі, проникли на територію домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_4 , після чого, шляхом віджиму вхідних металопластикових дверей проникли в середину будинку, що за вказаною адресою, з якого викрали бензиновий тример марки «Sadko», ринкова вартість якого становить 2577 гривень 40 копійок та бензиновий генератор марки «Бригадир стандарт» моделі «БГ-2500», ринкова вартість якого становить 3288 гривень 00 копійок, після чого, заволодівши викраденим, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 покинули місце вчинення злочину.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 5865 гривні 40 копійок.

Крім цього, ОСОБА_5 , попередньо домовившись про вчинення злочину з ОСОБА_7 , обумовивши спосіб вчинення кримінального правопорушення та узгодивши свої наступні дії, 24 жовтня 2020 року, близько 14 годині 20 хвилин, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, через пошкоджену металеву сітку огорожі проникли на територію домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_4 , після чого, через пошкоджені вхідні металопластикові двері проникли в середину будинку, що за вказаною адресою, з якого викрали прожектор марки «Jazzway» з подовжувачем марки «Viko» з ручкою для швабри, ринкова загальна вартість яких становить 327 гривень 68 копійок, три коробки саморізів покрівельних, марки «Klimas Wkretmet» 4.8х32 мм., ринкова вартість яких становить 590 гривень 04 копійки степлер будівельний марки «Sigma», ринкова вартість якого становить 128 гривень 00 копійок, електричний кабель марки «Кабельодеспласт», 2х2,5 мм2 довжиною 17 метрів, ринкова вартість якого становить 226 гривень 61 копійку, бухту електричного кабелю марки «Кабельодеспласт», 2х1,5 мм2 довжиною 100 метрів, ринкова вартість якого становить 788 гривень 00 копійок, будівельну тачку сірого кольору, ринкова вартість якої становить 204 гривні 00 копійок, після чого, заволодівши викраденим, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 покинули місце вчинення злочину.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 2264 гривні 33 копійки.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно та за попередньою змовою групою осіб.

31.03.2020 року під час судового провадження між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 , на підставі ст. ст. 468, 470, 472 КПК України добровільно, тобто укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, за ініціативою прокурора укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій, і переходить до розгляду угоди.

Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості врахував такі обставини:
1) під час досудового розслідування обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань, у тому числі під час проведення слідчого експерименту, які є істотними для дослідження всіх обставин скоєння вказаного кримінального провадження, а також щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення;
2) відсутність обставин, які обтяжують покарання;
3) обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким злочином;
4) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, що полягає у можливості зменшення навантаження на систему здійснення правосуддя у кримінальному провадженні, процесуальному спрощенні розгляду провадження та заощадженні бюджетних коштів на витрати, пов`язані з кримінальним провадженням;
5) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в житло, за попередньою змовою групою осіб.

Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Згідно зі ст. 71 ККУ сторони погодилися за призначення остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та (1) один місяць за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, а саме: вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2020, згідно з яким ОСОБА_5 засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки та звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки /справа 308/7886/19/.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 ККУкраїни, визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст.473КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст.424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вище зазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_6 також вважала можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між її підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та кримінальним кодексом України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Потерпіла ОСОБА_4 , яка 12.01.2021 року надала прокурору письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , в судовому засіданні проти затвердження угоди не заперечила.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Потерпіла ОСОБА_4 12.01.2021 року надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_5 .

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до житла, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 31.03.2021 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст. 469, 472 КПК України. Під час досудового розслідування обвинуваченим скарги не подавались.

Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання, визначена в межах, передбаченою санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з врахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги те, що обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.10.2020 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено, обвинувачений утримувався в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9» і більше на волі не знаходився, суд вважає, що термін відбуття ним покарання із заліком досудового ув`язнення слід обчислювати з 24.10.2020 року, тобто з дня його фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлений.

У відповідності до вимог ст.124 КПК України та роз`яснень п.11 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» документально підтверджені судові витрати по справі за проведення товарознавчих експертиз від 02.11.2020 року №11/750, від 03.11.2020 року №11/749, від 03.11.2020 року №752, від 03.11.2020 року №753, від 11.11 2020 року №11/764, від 11.11 2020 року №11/765, від 19.11 2020 року №11/786, підлягають стягненню з ОСОБА_5 в Ѕ частині в розмірі 3269,00 гривень.

Речові докази по справі, а саме: бензиновий тример марки «Sadko», бензиновий генератор марки «Бригадир Standart», моделі БГ-2500, прожектор марки «Jazzway» з подовжувачем марки «Viko» з ручкою для швабри, три коробки саморізів покрівельних, марки «Klimas Wkretmet» 4.8x32 мм., степлер будівельний марки «Sigma», електричний кабель марки «Кабельодеспласт», 2x2,5 мм довжиною 17 метрів, бухта електричного кабелю марки «Кабельодеспласт», 2x1,5 мм2 довжиною 100 метрів, які передані ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, залишити власнику ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 17, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31.03.2021 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001134 від 24.10.2020 року, відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання, затверджене угодою, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Покарання за сукупністю вироків призначити за правилами ст. 71 КК України відповідно до ст.78 ч.3 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2020 у виді трьох років позбавлення волі та визначити остаточне покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 , а саме: з 17 год. 40 хв. 24 жовтня 2020 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведені по справі експертизи в сумі 3269,00 грн. (три тисячі двісті шістдесят дев`ять гривень).

Речові докази по справі, а саме: бензиновий тример марки «Sadko», бензиновий генератор марки «Бригадир Standart» моделі БГ-2500, прожектор марки «Jazzway» з подовжувачем марки «Viko» з ручкою для швабри, три коробки саморізів покрівельних, марки «Klimas Wkretmet» 4.8x32 мм., степлер будівельний марки «Sigma», електричний кабель марки «Кабельодеспласт», 2x2,5 мм довжиною 17 метрів, бухта електричного кабелю марки «Кабельодеспласт», 2x1,5 мм2 довжиною 100 метрів, які передані ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, залишити власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1