ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1106/21 Справа № 201/871/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпра Міністерства оборони України на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034, якою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Вільне Дніпропетровської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, цивільний позов прокурора військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпра до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди залишено без розгляду.
Обгрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів та мали місце у грудні 2015 року, тобто більше 5 років тому, а відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину пройшло більше 5 років.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що досудовим розслідуванням не встановлено ані час, ані місце, ані особа, яка скоїла злочин, не встановлені ні обставини, ні винні особи, які привласнили державне майно. Вважає, що суд першої інстанції порушив права обвинуваченої, яка вину не визнає та у будь-який спосіб, окрім судового, довести свою невинуватість не може. Звертає увагу, що клопотання обвинуваченої адресовано слідчому судді, а не суду, що свідчить про її нерозуміння суті пред`явлених звинувачень. Вказує, що судом залишені поза увагою клопотання сторони потерпілих про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого.
Обвинувачена ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема, п`яти роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження слідує, що 02 березня 2021 року в судовому засіданні обвинувачена звернулась до суду з письмовим клопотанням про закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 366 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відповідальності, суд першої інстанції вказав, що вона обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 366 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, за вчинення яких передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Також судом було взято до уваги відсутність відомостей про ухилення ОСОБА_7 від досудового розслідування та суду.

Враховуючи викладене, а також те, що кримінальні правопорушення обвинуваченою вчинено у грудні 2015 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Доводи представника потерпілого про те, що не встановлено обставини вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень і не досліджено усіх доказів, а також не вирішення клопотання представника потерпілого про об`єднання матеріалів кримінального провадження, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України суд має розглянути вищезазначене клопотання невідкладно, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами у порядку статей 347 - 363 КПК України.
Що стосується доводів представника потерілого про порушення приписів ч. 3 ст. 49 КК України у зв`язку з вчиненням ОСОБА_7 нового злочину та відсутності підстав для її звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Тобто, особа вважається винуватою у вчиненні кримінального правопорушення лише з часу, коли суд ухвалить обвинувальний вирок щодо неї і цей вирок набере законної сили, до цього особа вважається не винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Наведені обставини були враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Так, як слідує з матеріалів судового провадження в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №0000132 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 366 КК України, при цьому вироку по вказаному провадженню ухвалено не було, а тому не може розцінюватися судом, як факт вчинення особою кримінального правопорушення.

Крім того, як слідує з журналу судового засідання від 02 березня 2021 року та технічного запису до нього, обвинувачена підтримала заявлене нею клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, надала пояснення, в яких зокрема зазначила, що їй зрозуміла суть пред`явленого їй обвинувачення та вказала про відсутність необхідності залучення захисника для захисту її інтересів, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги про нерозуміння обвинуваченою суті пред`явленого їй обвинувачення та порушення її права на захист.

Під час судового засідання також було роз`яснено обвинуваченій порядок та наслідки звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та отримано її згоду на таке звільнення.
При цьому факт невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом права потерпілого на відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

У зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі закінченням строків давності судом першої інстанції обгрунтовано залишено без розгляду цивільний позов, заявлений прокурором військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпра до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди.
При цьому слід зазначити, що залишення цивільного позову без розгляду за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілому чи його представнику звернутися до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі представника потерпілого, не містять посилань на порушення під час розгляду провадження норм кримінального процесуального закону, які би ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника потерпілого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпра Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4