Справа №: 635/2644/17
У Х В А Л А
Іменем України
01 квітня 2021 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000017 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:
31 березня 2021 року прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 подано до суду клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому прокурор просить застосувати до обвинуваченого вказаний запобіжний захід строком на 60 днів та не визначати розмір застави згідно вимог ч. 4 ст. 183 КПК України.

Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_11 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та у разі визнання його винним йому загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі, він не працює, не одружений, не має утриманців, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, при цьому має високий рівень матеріального забезпечення, в зв`язку з чим може покинути територію Харківської області та України. Протягом останнього часу обвинувачений кілька разів змінював місце реєстрації та проживання, про що не повідомляв суд. Раніше вже були випадки переховування ОСОБА_11 від органів слідства та суду. Крім того, обвинувачений може вчинити психологічний чи фізичний тиск на потерпілих та свідків, які ще не допитані у даному провадженні, він обізнаний про їх місця роботи та проживання, про спосіб життя. Під час досудового розслідування та судового розгляду в Харківському районному суді Харківської області ОСОБА_11 вже вчиняв тиск на потерпілих та свідків. Крім того, на теперішній час до прокуратури звернулись потерпілий ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо вчинення обвинуваченим погроз та тиску на них. Також прокурор зазначає, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, про що йому повідомлено про підозру. Викладені обставини обґрунтовують наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, викладеними обставинами підтверджується, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти цим ризикам.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримала та пояснила, що у даному випадку має місце також ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик виражається в тому, що обвинувачений, зловживаючи своїм правом на захист, здійснював неодноразові заміни захисників без належного обґрунтування такої необхідності, в результаті чого суд більше року не міг розпочати судовий розгляд.

Обвинувачений та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в його задоволенні або ж обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

При цьому, захисник ОСОБА_9 пояснила, що клопотання не обґрунтоване, ризики, в ньому викладені, не підтверджені належними доказами, а також прокурором необґрунтована неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Більше двох років прокурором клопотання про застосування запобіжних заходів не подавалось. Стосовно доводів прокурора про наявність ризиків захисник зазначила, що стороною обвинувачення не надано доказів матеріального забезпечення обвинуваченого, закордонний паспорт обвинуваченого вилучений працівниками поліції. Стосовно повідомлення ОСОБА_11 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення захисник зазначила, що у ньому йдеться про події 2014-2015 років, а тому казати про те, що обвинувачений продовжує вчиняти злочини неможливо. Крім того, внесення інформації про вчинення даного кримінального правопорушення до ЄРДР мало місце17.03.2021. Враховуючи, що заяви потерпілого та свідків подані відповідно 25, 26 та 30 березня 2021 року, це свідчить про те, що вказані обставини створені стороною обвинувачення для можливості подання клопотання про застосування запобіжного заходу.

Крім того, обвинувачений та його захисник пояснили суду, що він та його цивільна дружина, з якою вони проживають разом, є інвалідами другої групи. У довідці МСЕК дружини вказано загальне захворювання як підстава встановлення інвалідності, однак фактично вона має онкологічне захворювання. Обвинувачений також утримує матір, якій на даний час 73 роки, а також має ще двох повнолітніх синів, які однак на теперішній час навчаються та не мають самостійного заробітку. Також обвинувачений пояснив, що змінював адресу реєстрації кілька разів та це було пов`язано із зручністю проходження МСЕК, однак він постійно проживає за адресою реєстрації матері.

Захисник ОСОБА_10 проти задоволення клопотання заперечував.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 клопотання прокурора підтримав, просив його задовольнити та пояснив, що ОСОБА_11 подавав завідомо неправдиве повідомлення про злочин, вчинений ОСОБА_13 та суддями Харківського районного суду Харківської області, чим фактично чинив тиск на свідка та на суд. Крім того, обвинувачений зловживає своїм правом та постійно здійснює заміну захисників, чим затягує судовий розгляд та фактично вживає будь-які заходи для того, що судовий розгляд не відбувався. Також представник зазначив, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, що також обумовлює необхідність обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Потерпілий ОСОБА_6 клопотання підтримав та пояснив, що на нього чинився тиск, зокрема у 2017-2018 роках було викрадено його брата та в час, коли він був викрадений, на адресу потерпілого надходили дзвінки із погрозами в бік брата та пропозиціями відмовитись від претензій на адресу ОСОБА_11 . Крім того, на його адресу надходять якісь підозрілі дзвінки, однак потерпілий не може стверджувати, що дзвонить саме обвинувачений.

Потерпілий ОСОБА_7 клопотання прокурора підтримав.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думки учасників провадження, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1, 2 ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. b ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що права на свободу та особисту недоторканість не є абсолютними та можуть підлягати певним обмеженням у встановлених законом випадках та з дотриманням встановленої процедури.

Зокрема, таким випадком є застосування до особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідно до положень глави 18 КПК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд враховує, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, КК України, окремі з яких є особливо тяжкими та санкція відповідної частини та статті Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Разом із тим, суд не оцінює під час розгляду клопотання прокурора про тримання під вартою обґрунтованість обвинувачення, оскільки на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, завданням якого і є встановлення обґрунтованості чи необґрунтованості пред`явленого обвинувачення та дане питання вирішується за результатом дослідження всіх наданих суду доказів, а висловлення судом суджень щодо суті пред`явленого обвинувачення раніше визначеного процесуальним законом часу може призвести до виникнення сумнівів в неупередженості суду, що є неприпустимим.

Стосовно стверджуваної прокурором наявності ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що у даному провадженні існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, суд виходить із того, що обвинувачений ОСОБА_11 офіційно не працює, не одружений, не має утриманців, не проживає за місцем реєстрації, яке кілька разів змінював протягом останніх років, пояснивши це зручністю проходження МСЕК, однак жодного разу не повідомив про це суд.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо необхідності утримання матері обвинуваченого ОСОБА_14 , оскільки з її пояснень, наданих в судовому засіданні, пояснень самого обвинуваченого, його захисника, суд вбачає, що в догляді за матір`ю допомагає цивільна дружина обвинуваченого ОСОБА_15 , а також з нею проживає молодший син обвинуваченого. Крім того, обвинувачений має також ще одного сина. Вони обидва є здоровими та працездатними. Таким чином, суд вважає встановленою наявність інших, а ніж обвинувачений, дорослих здорових членів сім`ї, які мають можливість здійснювати догляд за ОСОБА_14 .

Також суд відхиляє доводи сторони захисту щодо необхідності матеріального забезпечення ОСОБА_11 своєї цивільної дружини, матері та синів, оскільки згідно пояснень обвинуваченого, а також його матері ОСОБА_14 , сини не працюють, однак ніяких протипоказань до роботи за станом здоров`я не мають, а інші члени сім`ї отримують пенсію на приблизно одному рівні, а тому суд вважає їх однаково матеріально забезпеченими із обвинуваченим, що виключає наявність у нього додаткових обов`язків по утриманню членів сім`ї.

Крім того, згідно наданих довідок МСЕК про встановлення другої групи інвалідності обвинуваченому ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , інвалідність встановлена за загальними захворюваннями, які не передбачають необхідності стороннього догляду, а також не є перешкодою для утримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, суд вважає підтвердженим факт наявності ризику, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, суд також зазначає в якості підтвердження існування ризику ухилення обвинуваченого від суду, що згідно його пояснень, а також пояснень його матері ОСОБА_16 , обвинувачений неофіційно є представником іноземної компанії та в зв`язку з цією діяльністю періодично від`їжджає у відрядження, яких було кілька лише за останній час, що, на переконання суду, надає ОСОБА_11 додаткові способи та можливості переховуватись від суду.

Заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що обвинувачений з`являється в судові засідання, що свідчить про відсутність наміру переховуватись від суду, однак викладені вище обставини, з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а саме довічне позбавлення волі, на переконання суду, збільшують ризик його втечі настільки, що йому неможливо запобігти іншим чином, а ніж взявши особу під варту.

Стосовно ризику впливу обвинуваченого ОСОБА_11 на потерпілих та свідків, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає, що до клопотання прокурора додано заяви ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які заявлені стороною обвинувачення як свідки у даному кримінальному провадженні, а також ОСОБА_6 , який є потерпілим, подані до Харківської окружної прокуратури про здійснення ОСОБА_11 тиску на них.

Так, у поданій до прокуратури 30.03.2021 заяві свідок ОСОБА_13 повідомляє про завідомо неправдиве повідомлення ОСОБА_11 про вчинення свідком злочину, чим фактично самим обвинуваченим вчинено злочин, передбачений ч. 2 ст. 383 КК України, та є тиском на неї. Крім того, ОСОБА_13 зазначає, що погоджуючись надати показання суду вона наражає на небезпеку себе та свою родину.

Суд також враховує наданий прокурором витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження № 0000023 від 31.03.2021 за вказаною заявою ОСОБА_13 про завідомо неправдиве повідомлення ОСОБА_11 про вчинення свідком злочину та попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 383 КК України.

Свідок ОСОБА_12 в заяві від 26.03.2021 повідомляє, що ОСОБА_11 , дізнавшись, що вона погодилась дати свідчення в суді, висловлював бажання розправитись із нею, йому відомі спосіб життя свідка та її рідних, погрози обвинуваченого їй та її родині є реальними та вона має намір звернутись до органів прокуратури з метою забезпечення її захисту як свідка.

Крім того, 25.03.2021 до Харківської окружної прокуратури потерпілим ОСОБА_6 також подано заяву, в якій він повідомляє про можливість здійснення обвинуваченим ОСОБА_11 тиску на нього, повідомляє про викрадення брата потерпілого з метою примусити ОСОБА_6 не заперечувати проти звільнення обвинуваченого з-під варти.

Аналізуючи викладені обставини, а також виходячи із того, що для встановлення факту існування ризику тиску на свідків та потерпілих не вимагається остаточного підтвердження таких фактів відповідними рішеннями судових або інших компетентних органів, а достатнім є наявність об`єктивних даних, які свідчать про те, що такий тиск може відбуватись, що в свою чергу може вплинути на об`єктивність встановлення істини у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про наявність у даному кримінальному провадженні підстав вважати підтвердженим існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, суд враховує множинність злочинів, вчинення яких інкримінується обвинуваченому ОСОБА_11 , а також тяжкість вказаних злочинів.

Також суд враховує, що 17.03.2021 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України. При цьому, суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що події інкримінованого за даною підозрою злочину мали місце у 2014-2015 роках, оскільки з тексту підозри суд вбачає, що дії ОСОБА_11 , які на думку органу досудового розслідування містять ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, були вчинені ним у 2019 році.

Крім того, суд враховує і факт реєстрації кримінального провадження № 0000023 від 31.03.2021 за вказаною вище заявою ОСОБА_13 про завідомо неправдиве повідомлення ОСОБА_11 про вчинення нею злочину та попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 383 КК України.

Таким чином, аналізуючи викладені обставини, а саме факт пред`явлення ОСОБА_11 обвинувачення у вчиненні кількох особливо тяжких злочинів, у тому числі направлених проти життя інших осіб, та у подальшому притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, внесення відомостей до ЄРДР про ймовірне вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, суд вважає підтвердженим факт існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд оцінює всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи ризик втечі, зумовлений у тому числі тяжкістю покарання за інкримінованими ОСОБА_11 злочинами, відсутність офіційного працевлаштування, утриманців, суд вважає, що на даний час більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними, що виправдовуватиме тримання обвинуваченого під вартою.

В судовому засіданні прокурор також зазначила про існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик обґрунтовується тим, що обвинувачений, зловживаючи своїми процесуальними правами, кілька разів змінював захисників без надання обґрунтування вказаним діям, що призводило до необхідності надання можливості ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження та фактично призводило до затягування судового розгляду, в результаті чого суд більше року не мав можливості розпочати судовий розгляд.

Разом із тим, вказані доводи прокурора суд відхиляє, оскільки за змістом положень ст.. 184, 193 КПК України суд здійснює розгляд питання про застосування запобіжного заходу в межах заявленого клопотання та тільки щодо викладених у ньому обставин, а відповідно і в межах заявлених прокурором ризиків, та не може оцінювати наявність або відсутність ризиків, не зазначених в клопотанні, а тому вказаним доводам прокурора суд оцінку не надає.

З огляду на положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 205, 369-372, 376, 393, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, тобто до 30 травня 2021 року включно.

Виконання ухвали покласти на Відділення № 2 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області та Державну установу "Харківський слідчий ізолятор".

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 .

Повний текст ухвали буде оголошений 02 квітня 2021 року о 14 годині 00 хвилин.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з дня отримання копії ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3