н/п 1-кп/766/2369/21
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду та

накладення арешту на майно

26.07.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисників: ОСОБА_5

ОСОБА_6

представника потерпілого: ОСОБА_7

під час відкритого підготовчого судового засідання з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 21.09.2020 за №0000076 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України

(обвинувальний акт з додатками відносно якого до суду надійшов 01.07.2021 з Херсонської окружної прокуратури, відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 01.08.2021), -

встановив:

На розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Обвинувальний акт складено з дотриманням вимог КПК України і поверненню прокурору не підлягає, підстави для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження відсутні. Дане кримінальне провадження підсудне Херсонському міському суду Херсонської області, а тому підстави для прийняття рішення згідно пунктів 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні.

Сторони вважають за можливе призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, отже провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 підлягає призначенню в судове засідання.

Прокурором заявлено клопотання про виклик свідків для допиту під час судового розгляду, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 .

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, обвинувачений, захисник, представник потерпілого, свідки.

Так прокурором під час підготовчого судового засідання було заявлено клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених при обранні запобіжного заходу у вигляді «особистого зобов`язання» стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , що узгоджується з рекомендаціями, висловленим в рішенні ЄСПЛ «Чанаєв проти України» від 09.10.2014, а тому безпідставними є заперечення в наведеній частині висловлені захисником з посиланням на норму ст. 315 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому матиме привід ухилятись від суду та перешкоджатиме встановленню об`єктивної істини, матиме можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення. Про наявність вказаних ризиків свідчить та обставина, що обвинувачений неодноразово виїжджав за кордон, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема на розгляді Білозерського районного суду Херсонської області перебувало інше кримінальне провадження, в рамках якого щодо обвинуваченого неодноразово було застосовано примусові приводи.

Обвинувачений та його захисники заперечували проти продовження строку дії обов`язків в рамках раніше обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, мотивуючи тим, що розгляд такого клопотання під час підготовчого судового засідання нормами діючого КПК не передбачено, а сама по собі тяжкість інкримінованого злочину не свідчить про наявність безумовних підстав для продовження строку дії запобіжного заходу, хоча б лише і в частині покладених обов`язків.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд вважає за необхідне у задоволенні останнього відмовити, виходячи з такого.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами 5, 6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Так, на обґрунтування клопотання, прокурором було надано матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, відомості щодо виїзду за межі України, а також копії ухвал про застосування примусового приводу для участі в судових засіданнях Білозерського районного суду Херсонської області. В той же час прокурором не долучено до наведених матеріалів копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді «особистого зобов`язання», що матиме своїм наслідком відсутність можливості у суду перевірити обсяг обмежень визначених для обвинуваченого на момент обрання відповідного запобіжного заходу, а також обсяг ризиків, визначених слідчим суддею як підставу для обрання відповідного обсягу обмежень щодо обвинуваченого.

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності наведені обставини, суд не знаходить підстав для продовження строку дії раніше встановлених обов`язків щодо обвинуваченого у зв`язку з недоведеністю обставин, викладених прокурором.

Також під час проведення підготовчого судового засідання прокурором було заявлено клопотання про накладення арешту на майно належне обвинуваченому, оскільки потерпілою особою, а саме: Херсонською міською радою, подано цивільний позов вже після складання обвинувального акту, в якому ставиться питання про стягнення на їх користь 600 тисяч гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди. Вважає, що існує ризик відчуження майна, належного обвинуваченому, а питання щодо накладення арешту під час досудового розслідування вирішено не було, що є достатніми підставами для задоволення відповідного клопотання.

На обґрунтування свого клопотання надала суду довідку КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради, відповідно до якої станом на 31.12.2012 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . З інформації, наданої Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від 05.07.2021 вбачається, що ОСОБА_4 на праві власності належить 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно); вказаний об`єкт нерухомості є предметом обтяження в рамках виконання Суворовським районним відділом ДВС м. Херсона та Голопристанським міськрайонним відділом державної виконавчої служби проваджень про стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення, а також стягнення суми боргу.

Стороною захисту було висловлено заперечення з приводу клопотання прокурора на тій підставі, що останнє їм вручено не було, як і не були надані для ознайомлення документи в обґрунтування заявленого клопотання, а тому доцільним є відкладення розгляду останнього з наданням відповідного часу на вивчення з метою висловлдення заперечень.

Оцінюючи позицію сторін кримінального провадження щодо накладення арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує таке.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 і ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Він полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно: є доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб або конфіскації у юридичної особи, а також для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (ч. ч. 7, 8 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

За ч. 1 ст. 131 КПК України загальною для всіх заходів забезпечення кримінального провадження метою є досягнення дієвості такого провадження. А для арешту майна відповідно до ч. ч. 2-8 ст. 170 цього ж Кодексу за мету встановлено забезпечення серед іншого і відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. Важливим критерієм накладення арешту на майно є співмірність вартості майна, яке належить арештувати, з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові. Завданням арешту майна згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Саме це і сприяє досягненню дієвості кримінального провадження.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що з огляду на перебування на розгляді суду обвинувального акту щодо ОСОБА_4 існують обґрунтовані підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КПК України. Крім того, з огляду на той факт, що належне останньому майно являється предметом обтяження в рамках інших виконавчих проваджень, є достатні підстави вважати, що у разі не застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна в рамках саме вказаного кримінального провадження існує ризик його відчуження. Також суд вважає, що тип майна, а також його розмір та спосіб відповідного обтяження, обмежений ціною цивільного позову, є співмірними та не призведуть до необґрунтованого обмеження прав власності обвинуваченого, що у свою чергу буде сприяти подальшому можливому відшкодуванню шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у разі доведення обсягу обвинувачення, пред`явленого прокурором.

Не спростовують висновків суду заперечення сторони захисту щодо невручення матеріалів та клопотання про накладення арешту на майно, оскільки норми діючого КПК України, знову ж метою недопущення відчуження майна з метою уникнення матеріальної відповідальності, не зобов?язують сторону обвинувачення заздалегідь повідомляти про звернення з відповідним клопотанням до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає до доцільне роз?яснити, що у відповідності до ст. 174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись ст. ст. 27, 170-173, 176-178, 179, 194, 199, 314-315, 369, 372 КПК України, суд, -

постановив:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 191 КК України у відкритому судовому засіданні у приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області (м. Херсон, вул. Маяковського, 6/29, каб. 203)

на «10» годину «00» хвилин «05» серпня 2021 року.

Клопотання прокурора про виклик свідків для допиту задовольнити. Зобов`язати прокурора забезпечити явку свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_38 до суду.

Повідомити про день, час та місце судового засідання прокурора, обвинуваченого, захисника, представника потерпілого, свідків.

Судовий розгляд кримінального провадження буде здійснюватись суддею ОСОБА_1 одноособово.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії обов?язків, покладених при обранні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 - відмовити у зв?язку з недоведеністю.

Клопотання прокурора про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , а саме: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в межах суми цивільного позову (600 тисяч гривень), поданого Херсонською міською радою, шляхом заборони розпорядження та відчуження.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження за наявності відповідного клопотання.

Ухвала може бути оскаржена в частині накладення арешту на майно протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1