Провадження № 1-кп/638/890/21
УХВАЛА

06 липня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про виклик свідків у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002377 від 22.06.2020, стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про виклик до суду для допиту у якості свідків сторони захисту ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Мотивуючи клопотання вказав, що вказані особи були свідками подій, що відбувалися 22.06.2020 року біля Обласного клінічного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення та можуть надати показання щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме підтвердити непричетність ОСОБА_4 до вчиненого злочину.
Обвинувачений підтримав клопотання.
Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ці свідки не допитувалися на досудовому слідстві та такі докази згідно вимог ст. 290 КПК України не відкривалися стороні обвинувачення.
Заслухавши думку учасників розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частинами 1, 2 та 6 ст.22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань (ч.1 ст.65 КПК України).
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у Постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 08 грудня 2020 року у справі № 278/1306/17, згідно якої сторона захисту вправі збирати докази після того, як обвинувальний акт було передано до суду.

У даному рішенні Верховний Суд зазначив, що відповідно до статті 20 та пункту 8 частини 3 статті 42 КПК України обвинувачений має право збирати і подавати докази. Згідно з частиною 2 статті 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу. Таким чином, буквальне тлумачення положень Кодексу свідчить про те, що сторона захисту вправі збирати докази після того, як обвинувальний акт було передано до суду. Такий підхід законодавця повністю відповідає вимогам статті 6 §1 та §3(b) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стосовно позиції прокурора про неможливість задоволення клопотання захисту про виклик свідків у зв`язку з тим, що такі докази не були відкриті стороні обвинувачення, суд зазначає наступне.

Так, дійсно, частинами 11,12 ст. 290 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 290 КПК України сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.
Таким чином, згідно ч. 6 ст. 290 КПК України матеріалами, до яких сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином, є лише будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них. А з огляду на вимоги ст. 23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно і може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. До того ж КПК України не зобов`язує сторону захисту фіксувати будь-яким чином показання свідків захисту під час досудового або судового слідства.
З викладеного слідує, що сторона захисту не зобов`язана відкривати стороні обвинувачення докази, що можуть міститися у показаннях свідків, про допит яких захист заявляє клопотання під час розгляду кримінального провадження в суді.
Дана правова позиція підтверджується висновком Верховного Суду, викладеним у Постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.03.2020 по справі № 691/1358/15-к (провадження № 51-5681км19).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлене захисником клопотання відповідає викладеним вище вимогам КПК України та не суперечить загальним засадам кримінального провадження, визначеним у ст.7 КПК України щодо: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, а тому дане клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2,7, 22, 23, 65, 91, 92, 369-372, 376 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.
Викликати до суду для допиту у якості свідків сторони захисту наступних осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Обов`язок щодо забезпечення явки свідків в судове засідання покласти на сторону захисту.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1