Справа №201/1312/21
Провадження № 1-кс/201/421/2021
УХВАЛА
Іменем України

05 лютого 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000126 від 03.02.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000126 від 03.02.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що 02.02.2021р. до відділу поліції № 5 Дніпровського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умисно ухиляється від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Під час досудового розслідування встановлено, що 02.02.2021р. о 23 год. 54 хв. біля будинку № 49 по Кодацькому Узвізу у м. Дніпрі працівниками поліції (Екіпаж - 221) за порушення ПДР (відсутність переднього номерного знаку) був зупинений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував транспортним засобом - автомобілем марки «Mazda 2», д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 винесено постанову за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та ч. З ст. 130 КУпАП.

Під час з`ясування обставин правопорушень встановлено, що 20.02.2020р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по справі 932/117/20 винесено постанову про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. З ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.

03.02.2021р. під час огляду місця події, а саме, біля домоволодіння № 49 по Кодацькому Узвізу у м. Дніпрі було вилучено автомобіль марки «Mazda 2», д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі « НОМЕР_3 .», який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 20.09.2019р., належить ОСОБА_6 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) і ключ від транспортного засобу.

Автомобіль марки «Mazda 2» д.н.з. НОМЕР_1 , який 03.02.2021р. вилучений у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримується на майданчику тимчасового збереження, транспортних засобів, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, 7.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України автомобіль і ключ від нього визнано речовими доказами (докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження).

Слідчий просив накласти арешт на легковий автомобіль марки «Mazda 2» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі « НОМЕР_5 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 20.09.2019р. належить ОСОБА_6 , і ключ від транспортного засобу, заборонивши будь-яким особам користування, володіння та розпорядження автомобілем і ключем - з метою з`ясування причин систематичного невиконання судового рішення суду шляхом позбавлення власника (володільця) можливості відчужувати вказане майно і надавати у користування ОСОБА_5 , щоб в ході подальшого розслідування мати можливість виконати судове рішення останнім.

Зазначив, що доки до транспортного засобу є доступ сторонніх осіб та він буде перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні по кримінальному провадженню, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази по провадженню.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України в судове засідання був викликаний власник майна.

Власник вилученого автомобіля марки «Mazda 2», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 в судове засідання надала пояснення про те, що 03.02.2021р.їй зателефонував ОСОБА_5 і повідомив про те, що її автомобіль вилучений працівниками поліції біля будинку № 47 по Спуску Тольятті. При цьому, за кермом був її кум ОСОБА_7 . Яким чином вилучено автомобіль, їй не відомо. Того дня вона попросила свого кума ОСОБА_7 перепакувати автомобіль, тому він і знаходився за кермом. Просила у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити, клопотання розглядати без її участі.

Від ОСОБА_5 в судове засідання також надійшли пояснення про те, що він не керував автомобілем «Mazda 2», д.н.з. НОМЕР_1 , під час його вилучення. До нього під`їхали працівники поліції і склали протокол за ст. 130 КУпАП та вилучили автомобіль.

Слідчий суддя, вивчивши доводи учасників справи, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до такого висновку.

Як видно з рапорта, 02.02.2021р. о 23:55 надійшло повідомлення зі служби 102 проте, шо 02.02.2021р. о 23:54 за адресою: АДРЕСА_2 , зупинено водія ОСОБА_5 , який керував ТЗ «Мазда 2», д/з НОМЕР_6 , - був зупинений за порушення ПДР відсутність переднього номерного знаку, а крім того, у порушення ст. 382 КК України - невиконання судового рішення, водій раніше був позбавлений права керування ТЗ, однак продовжує керувати авто.

При перевірці документів у водія ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, шо не відповідає дійсності. У присутності двох свідків, водію запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння, на що водій відповів відмовою. На водія винесено постанову за правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП постанова ЕАН 3743164, оскільки водій позбавлений права керування транспортними засобами та протокол ДПР 18103074 за ч. 3 ст. 130 КУпАП. Водій від керування відсторонений, авто евакуйовано слідчим Соборного ВП. Також було встановлено, що його діях вбачається фат невиконання судового рішення , чим передбачена відповідальність за ст. 382 КК України, викликана СОГ.

03.02.2021р. під час огляду місця події, біля домоволодіння № 49 по Кодацькому Узвізу у м. Дніпрі вилучено автомобіль марки «Mazda 2», д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі « НОМЕР_3 .», який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 20.09.2019р., належить ОСОБА_6 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) і ключ від транспортного засобу.

Постановою слідчого від 03.02.2021р. автомобіль марки «Mazda 2», д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі « НОМЕР_3 . НОМЕР_7 » та ключі від нього визнано речовими доказами. Автомобіль утримується на майданчику тимчасового збереження, транспортних засобів, розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, 7.

У матеріалах клопотання наявний протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 ДПР 18103074 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Згідно пояснень ОСОБА_5 02.02.2021р. о 19 год. він зустрівся із знайомим ОСОБА_8 біля будинку № 36 по вулю. Набережна Перемоги, де вони випивали, з ними була ОСОБА_6 . Приблизно о 23 год. 30 хв. поїхали до ОСОБА_9 , він був за кермом автомобіля «Мазда 2», д/з НОМЕР_6 . Приїхавши під його двір, ОСОБА_10 пішов додому, а ОСОБА_5 сів за кермо, завів автомобіль, щоб увімкнути обігрів. Потім під`їхав патрульний автомобіль і працівники поліції запропоновували проїхати у лікарню здати аналізи, але він відмовився.

Поставною Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2020р. по справі № 932/117/20 притягнуто ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. З ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Кримінальне правопорушення попередньо кваліфіковане за ч. 1 ст. 382 КК України як умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Предметом злочину за ч. 1 ст. 382 КК є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який набрав законної сили.

Об`єктивна сторона злочину за ч. 1 ст. 382 КК полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.

За частиною 1 ст. 382 КК склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.

Як видно із постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2020р. по справі № 932/117/20, ОСОБА_5 не був присутній в судовому засіданні, справа про адміністративне правопорушення розглянута без його участі.

З огляду на те, що ОСОБА_5 надав пояснення про те, що він не був за кермом автомобіля, сам по собі адміністративний протокол за ч. 3 ст. 130 КУпАП та постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП не можуть вказувати на те, що ОСОБА_5 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами, діяв умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підривав авторитет органів правосуддя України, усвідомлював протиправність своїх дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 98 КПК, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Орган досудового розслідування посилається у клопотанні на те, що автомобіль і ключі від нього слід арештувати з метою з`ясування причин систематичного невиконання судового рішення, з метою позбавлення власника відчужувати майно і надавати у користування ОСОБА_5 щоб мати в ході подальшого досудового розслідування можливість виконати судове рішення.

Однак, у клопотанні жодним чином не обґрунтовано і не доведено - чи відіграє автомобіль і ключі від нього роль речових доказів, а саме, - є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Варто окремо відзначити стосовно постанови про визнання документа речовим доказом у кримінальному провадженні. Майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених у ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови. Аналізуючи наведені вимоги закону, висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений у тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне довести слідчому судді обґрунтованість арешту майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке має бути накладений арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

Як видно зі тексту постанови слідчого про визнання автомобіля і ключів від нього речовими доказами, вона взагалі не містить мотивів прийнятого ним рішення, а лише посилання на обставини кримінального провадження зупинення ОСОБА_5 і вилучення автомобіля.

Доводів щодо накладення арешту з метою спеціальної конфіскації у порядку ст. 96-1 КПК України (з огляду на те, що покарання за ч. 1 ст. 382 КК України передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років) клопотання також не містить.

Тому, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадження, кваліфікованому за ч. 1 ст. 382 КК України (умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню), органом досудового розслідування не доведено, що вилучений автомобіль та ключ від нього, відіграють роль речових доказів у кримінальному провадженні, а його утримання забезпечить їх збереження з метою уникнення відчуження, знищення та приховання майна.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суддя слідчий приходить до висновку про те, що з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів не вбачається достатніх підстав що обґрунтовували б достатньою мірою необхідність накладення арешту на відповідне майно.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна - автомобіля марки «Mazda 2», д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі « НОМЕР_3 .», який належить ОСОБА_6 і ключа від транспортного засобу, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000126 від 03.02.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 09 лютого 2021 року о 09 го 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1