Номер провадження: 11-кп/813/759/21
Номер справи місцевого суду: 512/434/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Савранського районного суду Одеської області від 16.09.2020 року у кримінальному провадженні №0000042 від 10.03.2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Самбір Львівської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, працездатний, не працюючий, депутатом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, засуджений останній раз вироком Балтського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_7 шляхом часткового складання призначених покарань, призначених даним вироком та вироком Балтського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року, та визначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою.
ОСОБА_7 зараховано на підставі частини 4 статті 70 КК України в строк відбування покарання, повністю відбуте покарання за вироком Балтського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку, а саме з 01 липня 2020 року.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави підтверджені витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 490 грн 35 коп.
Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 солідарно витрати за проведення двох товарознавчих експертиз у розмірі 980 грн 70 коп. (кожна 490 грн 35 коп.).
Вироком визначено долю речових доказів.
Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_8 , проте відносно останнього вирок не оскаржується.
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Як вбачається з вироку, 05.05.2020 близько 01:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_8 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, взявши з собою викрутку, пішли до двору двоповерхових багатоквартирних будинків, які розташовані по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де діючи з урахуванням сприятливої для них обстановки, яка на їх переконання виключала можливість втручання власників чи сторонніх осіб, з метою реалізації злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, перебуваючи в дворі двоповерхових багатоквартирних будинків, по черзі зірвали навісні замки з вхідних дверей підсобних приміщень, для зберігання різного роду майна, які належать ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , де знаходились 2-х річний півень породи «Голошия» червоно-чорного кольору та велосипед спортивного типу марки «ТИТАН» помаранчевого кольору.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: 2-х річного півня породи «Голошия» червоно-чорного кольору та велосипеда спортивного типу марки «ТИТАН» помаранчевого кольору, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_8 , близько 01:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом зриву навісного замка з вхідних дверей за допомогою викрутки, яка була заздалегідь підготовлена, проникли до підсобного приміщення, яке належить ОСОБА_9 та розташоване в дворі двоповерхових багатоквартирних будинків по АДРЕСА_2 , звідки скоїли крадіжку 2-х річного півня породи «Голошия» червоно-чорного кольору вартістю 375 гривень.
Продовжуючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, без перерві у часі шляхом зриву навісного замка з вхідних дверей за допомогою вказаної вище викрутки проникли до підсобного приміщення, яке належить ОСОБА_10 та розташоване в дворі двоповерхових багатоквартирних будинків по АДРЕСА_3 , звідки скоїли крадіжку велосипеда спортивного типу марки «ТИТАН» помаранчевого кольору вартістю 3383 гривень 33 копійки.
Після реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволодівши викраденим майном з місця події зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд.
Завданий збиток потерпілій ОСОБА_9 становить - 375 гривень.
Завданий збиток потерпілому ОСОБА_10 становить - 3383 гривні 33 копійки.
Враховуючи викладене, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.
05.05.2020 близько 02:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, після чого він вирушив до двору двоповерхового багатоквартирного будинку по АДРЕСА_3 , де діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, з метою реалізації злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, перебував в дворі двоповерхових багатоквартирних будинків, де були відчинені двері підсобного приміщення, для зберігання різного роду майна, яке належать ОСОБА_10 , де знаходився велосипед спортивного типу марки «АЗИМУТ» чорно-синього кольору.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: велосипед спортивного типу марки «АЗИМУТ» чорно-синього кольору, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , близько 02:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, через відчинені вхідні двері проник до підсобного приміщення, яке належить ОСОБА_10 та розташоване в дворі двоповерхових багатоквартирних будинків по АДРЕСА_3 , звідки скоїв крадіжку велосипеда спортивного типу марки «АЗИМУТ» чорно-синього кольору вартістю 2733 гривень 33 копійки.
Після реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_7 заволодівши викраденим майном з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Завданий збиток потерпілому ОСОБА_10 становить 2 733 гривень 33 копійки.
Враховуючи викладене, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Савранського районного суду Одеської області від 16.09.2020 року, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через надмірну суворість покарання та ухвалити новий вирок, яким пом`якшити покарання, посилаючись на те, що покарання, призначене судом, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, так як в судовому засіданні він щиро розкаявся, матеріальну шкоду потерпілим відшкодував, прияв слідству. Також зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що в обвинуваченого є двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
У зв`язку з тим, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, та обвинувачений ОСОБА_7 не заявляв клопотання про його доставку до апеляційного суду для участі в судовому засіданні, апеляційний суд вважає можливим розглянути провадження за відсутності обвинуваченого.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Мотиви апеляційного суду.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Ці обставини ніким не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначенні покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Також при призначенні покарання, суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який офіційно не працевлаштований, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий.
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 остаточне покарання за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) рік 6 (шість) місяців, яке в свою чергу яке є справедливим, та не може свідчити про суворість призначеного покарання.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, тобто схильний до вчинення кримінальних правопорушень, апеляційний суд вважає, що призначене йому покарання, за сукупністю злочинів, є справедливим і призначено у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України, що спростовує доводи апелянта про надмірну суворість та несправедливість призначеного покарання.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням наведених у вироку обставин, воно відповідає ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст.50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Савранського районного суду Одеської області від 16.09.2020 року відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4