Справа № 199/3495/21
УХВАЛА
Іменем України

02 липня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання Прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000036, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 , ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
01.07.2021 до суду надійшло клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні слідчого відділення ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000036, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 20.11.2020 на підставі технічного паспорту та рішення виконавчого комітету Амур-Нижноьодніпровської районної ради у м. Дніпропетровську № 99 від 24.01.2002 року зареєстровано право приватної власності ОСОБА_4 будівлю магазину, площею 117,5 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Разом із цим, відомостей щодо надання у користування та реєстрації дозвільних документів ОСОБА_4 у зв`язку з будівництвом об`єкта нерухомого майна площею 117.5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 не виявлено.

Відповідно до інформації Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради дозвільні документи у сфері містобудування у зв`язку з спорудженням об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 в Реєстрі будівельної діяльності відсутні.

За інформацією Адміністрації Амур-Нижньодніпровської району Дніпровської міської ради рішення від 24.01.2002 № 99 «Про дозвіл на розміщення торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 » не приймалось.

Також, відповідно до інформації Головного архітектурно-будівельного управління Дніпровської міської ради , адреса- АДРЕСА_1 жодному об`єкту на території міста не надавалась, відповідні розпорядчі документи про присвоєння або зміну вказаної адреси відсутні. Паспорти прив`язки тимчасових споруд не оформлювались, містобудівні умови та обмеження для проектування та будівництва не надавались.

Крім того встановлено, що за аналогічних підстав ОСОБА_4 набуто право власності на будівлю магазину, площею 119,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Індустріальної районної ради у м. Дніпропетровську №217 від 26.03.2003.

Разом із цим, відомостей щодо надання у користування та реєстрації дозвільних документів ОСОБА_4 у зв`язку з будівництвом об`єкта нерухомого майна площею 119,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 не виявлено.

Відповідно до інформації Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради дозвільні документи у сфері містобудування у зв`язку з спорудженням об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 в Реєстрі будівельної діяльності відсутні.

За інформацією Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, що рішення Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська від 26.03.2003 № 217 «Про дозвіл на розміщення торгівельного павільйону по АДРЕСА_2 » не існує.

З метою встановлення осіб, причетних до заволодіння вказаною нерухомістю на території міста Дніпра прокурором у кримінальному провадженні надано доручення на ім`я начальника УСР в Дніпропетровській області ДСР НПУ. 30.06.2021 на виконання вказаного доручення до Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра надійшла відповідь з УСР в Дніпропетровській області ДСР НПУ за результатом чого встановлено наступне.

Так, на території міста Дніпра діє група осіб, котра причетна до заволодіння об`єктами нерухомості шахрайським шляхом за допомогою надання державним або приватним реєстраторам завідомо неправдивих документів про право власності. В подальшому нерухоме майно реєструється на підставних осіб та перепродається добросовісним набувачам, котрі є не обізнаними щодо злочинних намірів.

В подальшому, в ході виконання доручення було встановлено факт перереєстрації нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , за підробленим договором купівлі-продажу нерухомого майна від 2013 року, а також відповіді від приватного нотаріуса що до факту посвідчення даного договору, начебто укладеного між власницею квартири гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженцем Харківської області, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 , якого вироком Харківського районного суду, Харківської області 22.12.2020 було засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до п`яти років двох місяців позбавлення волі.

В ході допиту гр. ОСОБА_7 яка є представником за довіреністю рідної сестри ОСОБА_5 встановлено, що в січні 2021 року помирає власниця вищезазначеного майна ОСОБА_5 . Рідна сестра ОСОБА_8 , яка є громадянкою Російської Федерації та фактично не має змоги приїхати в Україну, для організації поховання та подальшого прийняття спадщини після померлої сестри ОСОБА_5 , надає генеральну довіреність ОСОБА_7 на право представляти її інтереси при переоформленні документів пов`язаних з прийняттям спадщини.

02.06.2021 року у приватного нотаріуса ОСОБА_9 було відкрито спадкову справу та внесено відповідні відомості до спадкового реєстру, і в ході перевірки майна належного померлій ОСОБА_5 встановлено наявність в неї права власності на нерухоме майно квартиру за вищезазначеною адресою.

18.05.2021 приватним нотаріусом ОСОБА_10 було внесено відомості до державного реєстру прав на нерухоме майно, на підставі підробленого договору купівлі-продажу нерухомого майна від 2013 року та відповіді від приватного нотаріуса ОСОБА_11 про факт посвідчення даного договору, щодо реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 за громадянином ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, за результатом вивчення інформації та документів, є підстави вважати, що до вчинення вказаного злочину можуть бути причетні особи, котрі заволоділи нерухомістю за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

01.07.2021 у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання речовим доказом нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи вище викладене, а також те, що вказане нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 має суттєве доказове значення у кримінальному провадженні для підтвердження факту набуття права власності може вказувати на самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво на них використання підроблених документів з метою посвідчення права приватної власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту з метою шляхом заборони розпоряджання та користування даним майном.

Разом з тим, є необхідним заборонити користуватися цим майном та обмежити право розпоряджатися ним, так як не застосування заборони розпорядження та використання вищезазначеним майном може привести до його зникнення, втрати, пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженню.

Прокурор в судове засідання не з`явився, заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити, та провести розгляд у його відсутність, що надав заяву.

З метою забезпечення арешту майна, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без виклику власника майна.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, відповідно до Витягу з кримінального провадження № 0000036 від 07.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1, ч.4 ст.190 КК КК України, зафіксовано, що до в ході виконання повноважень, передбачених Законом України «Про прокуратуру» встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 117,5 кв.м. на території Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпра.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Зокрема, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до положень ст.ст. 170, 171 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України,

При цьому, слідчим суддею встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, право власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою АДРЕСА_3 ,, належить ОСОБА_6 .

За вищевикладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність накладення арешту з метою забезпечення збереження речового доказу, так як матеріали кримінального провадження на даному етапі кримінального провадження виправдовують потреби досудового розслідування втручання у права та інтереси власника майна, оскільки підстави на які посилається слідчий у клопотанні є об`єктивними та достатніми задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування та застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження.

Однак відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково а саме в частині накладення арешту шляхом заборони будь-яким особам відчужувати вказане майно.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання Прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000036, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 , ч.4 ст.190 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, що розташоване за адресою АДРЕСА_3 та на праві приватної власності належить ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом заборони будь-яким особам відчужувати вказане майно.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

02.07.2021