В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року

м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
представника потерпілого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження за № №0002986 від 12.06.2020, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської обл., громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в мисливському угідді «Сокіл», одружений, раніше судимого:
02.09.2020 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст..75 звільненого від відбування призначеного покарання тривалістю 1 рік з покладенням на нього обов`язків на підставі ст.76 КК України,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
11.06.2020 приблизно о 16.50 год. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу недобудованої будівлі, що знаходиться по вул. Є.Коновальця, 16 у м. Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, намагався викрасти червону цеглу в кількості 1200 шт., загальною вартістю 1800 грн., що належить територіальній громаді м. Рівне в особі Рівненської міської ради.
Однак, ОСОБА_4 довести злочин до кінця та розпорядитись викраденим майном не вдалось з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був затриманий на місці вчинення злочину працівниками поліції разом з викраденим майном.
Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_4 повністю визнав вину по обставинам зазначених у вироці. Суду показав, що 11.06.2020 приблизно о 16.50 год. перебуваючи поблизу недобудованої будівлі, що знаходиться по вул. Є.Коновальця, 16 у м. Рівне, біля будівлю було сміття і там була цегла. Цеглу мав використати для власних потреб. Замовив вантажний автомобіль, потім приїхала поліція і зупинили нас. У вчиненому щиро розкаюється та просить врахувати його каяття при обранні покарання.
Представник потерпілого ОСОБА_5 підтвердив обставини скоєного проступку, пояснив, що вказаний об`єкт перебував на балансі міської ради. Повідомив про крадіжку поліцію. Вказав, що при призначення покарання покладається на думку суду.
З урахуванням того, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позицій відсутні, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченої та які підтверджують судові витрати і речові докази. Тому заслухавши думку учасників провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнає фактичні обставини правопорушень доведеними та наявними у кримінальному провадженні доказами.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) доведена повністю і його дії органами досудового розслідування вірно кваліфіковано ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України.
У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є кримінальним проступком (ч.2 ст.15, ст. 185 ч.2 КК України) та нетяжким злочином конкретні обставини їх вчинення, вартість та значимість викраденого, особу обвинуваченого - його вік, освіту, сімейний стан, його стан здоров`я, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання судом не встановлено.
На підставі вказаного суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання за санкціями ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не застосовувався, та клопотань для його обрання не надходило.
Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді 80 (вісімдесят ) годин громадських робіт.
Вирок Рівненського міського суду від 02 вересня 2020 року яким ОСОБА_4 визнано винним за ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст..75 звільненого від відбування призначеного покарання тривалістю 1 рік з покладенням на нього обов`язків на підставі ст.76 КК України - виконувати самостійно.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обрано.
Скасувати арешт, накладений згідно ухвали Рівненського міського суду від 16.06.2020 року № 569/9242/20 (1-кс/569/3246/20) на металеву монтировку та молот з дерев`яними руків`ям.
Скасувати арешт, накладений згідно ухвали Рівненського міського суду від 16.06.2020 року №569/9242/20 (1-кс/569/3247/20) на автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ», модель «4502», д.н.з. НОМЕР_1 , з кабіною синього кольору .
Речовий доказ : автомобіль марки «ЗИЛ-ММЗ», модель «4502», д.н.з. НОМЕР_1 , з кабіною синього кольору - повернути власнику ОСОБА_6 .
Речовий доказ червону цеглу, в кількості 1200 шт. залишити у власності представника потерпілого.
Диск DVD R а.с.48 залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Рівненської області протягом 30 днів моменту проголошення вироку через Рівненський міський суд.
Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1