Справа № 357/5068/20
У Х В А Л А
про надання дозволу на затримання з метою приводу
05 травня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

здійснюючи судовий розгляд у закритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001806, яке внесене до ЄРДР 04 травня 2020 року, відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, установив таке.

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу та про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Вони мотивовані тим, що обвинувачений ОСОБА_4 обов`язки, передбачені КПК України не виконує, в судові засідання не з`являється, про причини неявки не повідомляє, привід результатів не дав.

Вказане свідчить про бажання ОСОБА_4 , шляхом затягування судового розгляду, уникнути кримінальної відповідальності.

Вважала, що ці обставини, разом з відомими даними про особу ОСОБА_4 свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 177, 183 КПК України, для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В зв`язку із цим, зазначала, що існують обставини, передбачені ст. 188 КПК України, для надання дозволу з метою приводу.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 1 ст. 191 КК України, тобто розтраті чужого майна, яке перебувало в його віданні, за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло.

Дане обвинувачення сформульоване з таким викладом фактичних обставин.

«На початку лютого 2020 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , за згодою потерпілої ОСОБА_6 , на підставі усної домовленості надав ОСОБА_4 в тимчасове користування мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7A» вартістю 2 040,93 грн., тим самим передавши його у відання останньому.

Під час користування зазначеним телефоном у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на розтрату чужого майна, що перебувало у його віданні. З цією метою, 12 лютого 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, здав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 7A», що перебував у його віданні, за допомогою третіх осіб, до ПТ «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-Ріелті і Компанія», чим поліпшив своє матеріальне становище.

Таким чином, ОСОБА_4 розтратив чуже майно, яке перебувало у його віданні та своїми діями заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2 040,93 грн.

Крім цього, у період часу з лютого по березень 2020 року, ОСОБА_4 з дозволу власника ОСОБА_6 тимчасово мешкав у будинку АДРЕСА_1 та в цей період часу у останнього виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

З цією метою, 15 лютого 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 умисно, повторно, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з однієї із кімнат будинку АДРЕСА_1 , викрав електричний культиватор марки «Daewoo» моделі DAT 1700E вартістю 2 585 грн., належний потерпілій ОСОБА_6 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом, який спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з однієї з кімнати будинку АДРЕСА_1 , викрав бензопилу марки «Werk» моделі «WS-4500M» вартістю 1 028,88 грн., належний потерпілій ОСОБА_6 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 викрав вищевказане майно, належне потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 3 613,88 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 10 березня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , шляхом підбору ключа, проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки умисно, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, викрав фотоапарат марки «Nikon» моделі «D3100 18-55 VRKit» вартістю 5 150 грн., мобільний телефон марки «Apple Iphone 5» вартістю 1 000 грн., пару сережок із срібла 925 проби загальною вагою 6,3 грама, вартістю 84,10 грн. з 1 грам, загальною вартістю 529,83 грн. та каблучку із срібла 925 проби вагою 3,95 грама вартістю 84,10 грн. за 1 грам, загальною вартістю 332,20 грн., належні потерпілій ОСОБА_6 .

Після вчинення злочину ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , майнової шкоди на загальну суму 7 012,03 грн».

Згідно із розпискою від 26 травня 2020 року, ОСОБА_4 отримав обвинувальний акт.

Відповідно до заявки на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення від 26 травня 2020 року, ОСОБА_4 просив надсилати судові повістки, повідомлення в електронному вигляді на телефон НОМЕР_1 .

Згідно із журналом судового засідання від 05 червня 2020 року, ОСОБА_4 був присутнім у підготовчому засіданні, про час та місце судового розгляду, призначеного на 11 червня 2020 року повідомлявся, про що надав розписку.

В подальшому, ОСОБА_4 в судові засідання від 10 грудня 2020 року, 16 лютого 2021 року, 12 березня 2021 року не з`являвся, судові виклики не отримував, при надсиланні SMS-повідомлень, згідно із довідками про доставку SMS, його телефон значиться тимчасово недоступним.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2021 року, до ОСОБА_4 застосовувався привід.

Згідно із рапортом оперуповноваженого СРЗПВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Вадима Митника, в ході виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, про привід, від 12 березня 2021 року встановлено, що ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , не проживає, відповідно до пояснень ОСОБА_7 , місце знаходження ОСОБА_4 йому не відоме, копія пояснень додається.

До суду також надходили довідка ГО «ЛІГА ДОБРА ДНІПРО» від 30 листопада 2020 року, згідно із якою, ОСОБА_4 з 09 листопада 2020 року до 30 листопада 2020 року, проходив курс реабілітації та довідка релігійної організації християнської євангельської церкви «НОВЕ ЖИТТЯ» вих. № 17 від 24 квітня 2021 року, згідно із якою, ОСОБА_4 проживає у реабілітаційному центрі за адресою: АДРЕСА_4 , з 14 квітня 2021 року.

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 двічі судимий за ч. 1 ст. 309 КК України, розлучений, непрацюючий, має двох малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Положення закону та мотиви, якими керувався суд при постановленні ухвали.
Суд зазначає, що згідно із ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Отже, розгляд клопотання, про застосування запобіжного заходу, без участі обвинуваченого не передбачений.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 189 КПК України, при вирішенні питання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, прокурор має довести, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України, передбачає покарання, у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України, передбачає покарання на строк від трьох до шести років.

Санкція ч. 1 ст. 191 КК України, передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робі на строк до двох років, або обмеження волі на строк до чотирьох років, або позбавлення волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Отже, згідно із п. 5 ч. 3 ст. 183 КПК України, ОСОБА_4 є особою, до якої може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в суді на стадії підготовчого провадження, значимим є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Це обумовлюється тим, що на цій стадії суд, не перевіряє обґрунтованість підозри, оскільки остання перестала існувати і на її заміну висунуте обвинувачення.

В свою чергу, обґрунтованість обвинувачення вирішується при ухваленні вироку, що визначено у ст. 368 КПК України.

Суд вважає, що прокурором ОСОБА_3 доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 в судові засідання від 10 грудня 2020 року, 16 лютого 2021 року, 12 березня 2021 року, не з`являвся.

При цьому, про причини неявки Білоцерківський міськрайонний суд Київської області не повідомляв.

Суд вважає, що перебування у реабілітаційному центрі при громадській чи релігійній організації не відноситься до поважних причин неявки, які визначені у ч. 1 ст. 138 КПК України та відсутні дані, що ОСОБА_4 не може вільно покинути їх.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2021 року, до ОСОБА_4 застосовувався привід.

За результатами його виконання, установлено, що ОСОБА_4 за місцем реєстрації: АДРЕСА_3 не проживає, що стверджується письмовими поясненнями його батька ОСОБА_7 .

Судом установлено, що згідно із заявкою на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення від 26 травня 2020 року, ОСОБА_4 просив надсилати йому повістки на мобільний номер телефону НОМЕР_1 .

Згідно з обвинувальним актом, його місцем реєстрації є АДРЕСА_3 .

Про їх зміну, він не повідомляв.

Натомість, судові виклики, ані засобами поштового зв`язку, ані за вказаним номером мобільного телефону ОСОБА_4 не отримує, вони повертаються не врученими.

Суд зазначає, що хоч і Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання процесуальними правами є загально-правовим принципом і поширюється на всі галузі права. А відтак та обставина, що засуджений не отримував судові повідомлення, що надсилалися на вказану ним адресу чи номер телефону, тобто не виявляв бажання прийти до поштового відділення для отримання судових повідомлень, та продовж майже півроку не цікавився станом розгляду обвинувального акта щодо нього і є проявом такого зловживання.
Отже, суд вважає, що зважаючи на вказане та ту обставину, що ОСОБА_4 був присутнім під час підготовчого засідання від 05 червня 2020 року, отримав обвинувальний акт, в зв`язку із чим обізнаний щодо наявності судового провадження щодо нього в Білоцерківського міськрайонному суді Київської області, свідчать про те, що він зловживає своїми правами, ухиляється та буде в подальшому ухилятися від суду.

В зв`язку із цим, суд вважає, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а досягнення мети запобіжного заходу визначеного у ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на поведінку ОСОБА_4 , відсутність у нього соціальних зв`язків, які заслуговують на довіру, адже він непрацюючий, розлучений, за місцем реєстрації не проживає, неможливе, більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою.

Таким чином, викладене, свідчить про те, що наявні підстави, передбачені ст. 189 КК України, для надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу.

Натомість, відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Отже, ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого має обмежений строк дії, який перевищує строк розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке без участі обвинуваченого не розглядається.

В зв`язку із цим, на даний час, підстав для розгляду питання щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, немає.

Разом з тим, суд відхиляє посилання прокурора ОСОБА_3 на ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже нею не вказано, яким іншим чином ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, окрім як неявкою на судовий розгляд.

Керуючись ст. 189-191 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської обласної покуратури ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - залишити без розгляду.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області прокуратури ОСОБА_3 про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу, - задовольнити.

Надати працівникам Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу.

Вказати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

В разі затримання, доставити ОСОБА_4 , протягом 36 годин з моменту затримання, до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за адресою: вул. Першотравнева, буд. 4 «а», м. Біла Церква.

Про затримання ОСОБА_4 повідомити прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , за адресою: вул. Шолом-Алейхема, буд. 36, м. Біла Церква.

Згідно із ч. 5 ст. 191 КПК України, службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Встановити строк дії ухвали шість місяців, а саме з 05 травня 2021 року до 05 листопада 2021 року, включно.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала втрачає силу з моменту: приводу обвинуваченого до суду, або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або добровільного з`явлення обвинуваченого до суду.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1