Справа № 204/7719/20
Провадження № 1-в/204/36/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву адвоката ОСОБА_3 , про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_6 , особи, щодо якої розглядається заява ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2020 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява адвоката ОСОБА_3 про зміну примусового заходу медичного характеру відносно ОСОБА_4 .
В обґрунтування своєї заяви зазначив, що відповідно до п. 16 Наказу МОЗ України № 992 від 31 серпня 2017 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 листопада 2017 року за № 1408/31276 «Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги» 30 вересня та 30 жовтня 2020 року в приміщенні Дніпровської філії «СЗНПД» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ України» лікарем-психіатром ОСОБА_7 був проведений альтернативний психіатричний огляд пацієнта ОСОБА_4 , до якого за рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 02 серпня 2016 року застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до СЗНПД з суворим наглядом. Згідно з висновком № 4 альтернативного психіатричного огляду від 30 жовтня 2020 року: ОСОБА_4 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотичних та психоактивних речовин, на теперішній час утримання в умовах, що виключають вживання. Переніс затяжний, поліморфний, психотичний розлад внаслідок вживання наркотиків та інших психоактивних речовин; за своїм психічним станом потребує зміни примусових заходів медичного характеру з лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом на лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. В зв`язку з чим просив розглянути питання про зміну примусового заходу медичного характеру відносно ОСОБА_4 .
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав висновок альтернативного огляду та просив змінити вид примусового лікування з суворого на посилений. Зазначив, що лікар-психіатр ОСОБА_7 склав даний висновок на підставі наказу № 992 МОЗ України та вказав ступінь небезпеки ОСОБА_4 . Суспільно небезпечне діяння, яке було інкриміновано ОСОБА_4 , було наслідком вживання наркотичних засобів, а оскільки ОСОБА_4 же тривалий час не вживає психоактивних речовин та і зникла можливість вчинення повторного суспільно небезпечного діяння. Лікар-психіатр ОСОБА_7 , під час складання висновку опирався на огляд самого ОСОБА_4 та на дослідження медичної документації. Лікар-психіатр ОСОБА_7 провівши альтернативний огляд пацієнта ОСОБА_4 , дійшов висновку, що ОСОБА_4 не потребує лікування в умовах лікарні з суворим наглядом, і підлягає переведенню до лікарні з посиленим наглядом. В зв`язку з чим просив задовольнити заяву.
В судовому засіданні особа, щодо якої розглядається заява - ОСОБА_4 , підтримав думку свого адвоката ОСОБА_3 , просив задовольнити заяву.
В судовому засіданні представник установи ОСОБА_6 суду пояснив, що вказаний висновок альтернативного огляду було складено з порушенням наказу № 992 МОЗ України. На даний час у ОСОБА_4 зберігаються чинники суспільної небезпеки для суспільства, в зв`язку з чим пацієнт потребує продовження лікування в умовах лікарні з суворим наглядом. Шкала, за якою лікар-психіатр ОСОБА_7 визначав ступінь соціальної небезпеки, а саме HCR-20 Version 3, на даний час в Україні не валідизована. В зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 .
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав думку представника установити та просив відмовити в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 .
Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява адвоката ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Відповідно до п. п. 14, 16 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України 31.08.2017 року за № 992 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.11.2017 року за № 1408/31276, продовження, зміна виду або припинення ПЗМХ здійснюються судом за заявою представника СЗНПД в порядку, передбаченому Кримінальним кодексом України та Кримінально процесуальним кодексом України. Пацієнт самостійно або через свого захисника чи іншого законного представника має право звернутись до лікаря-психіатра, який не є працівником СЗНПД, з метою проведення йому альтернативного психіатричного огляду.
Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом до психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
Згідно ч. 1 ст. 95 КК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, її захисника або законного представника у разі, якщо така особа за станом свого здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного нею незалежного лікаря-психіатра.
Частиною 3 ст. 514 КПК України, розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Відповідно пункту 16 наказу Міністерства охорони здоров`я України № 992 від 31 серпня 2017 року пацієнт самостійно або через свого захисника чи іншого законного представника має право звернутись до лікаря-психіатра, який не є працівником СЗНПД, з метою проведення йому альтернативного психіатричного огляду. У разі такого звернення пацієнта до лікаря-психіатра лікуючий лікар-психіатр протягом однієї доби готує форму первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», затверджену наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974, для надання її лікарю-психіатру, який буде проводити альтернативний психіатричний огляд. Керівництво СЗНПД забезпечує допуск лікаря-психіатра до пацієнта протягом одного робочого дня після пред`явлення обраним лікарем-психіатром документа, що посвідчує особу, документа про вищу медичну освіту та посвідчення про наявність кваліфікаційної категорії (сертифікат лікаря-спеціаліста) лікаря-психіатра (лікаря-психіатра дитячого).
Пункт 19 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затвердженого Наказом № 992, регламентує оцінку ризику скоєння пацієнтом СНД. Але суд звертає увагу на ту обставину, що закон не містить посилання на те, що оцінка ризику скоєння пацієнтом СНД є єдиним та ключовим критерієм при вирішенні питання про продовження, скасування чи зміну заходів, оскільки, як було зазначено вище, закон робить посилання на інший документ висновок комісії. Виходячи з чого, суд окрему увагу приділяє ретельному аналізу та оцінці існуючим в матеріалах справи висновкам комісій, а також відповідній медичній документації, яка використовується комісією лікарів-психіатрів.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 скористався своїм правом та звернувся до лікаря-психіатра, який не є працівником СЗНПД, з метою проведення йому альтернативного психіатричного огляду. З дослідженого висновку № 4 від 30 жовтня 2020 року, наданого лікарем-психіатром ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_4 встановлено діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотичних та психоактивних речовин, на теперішній час утримання в умовах, що включають вживання. Переніс затяжний, поліморфний, психотичний розлад внаслідок поєднаного вживання наркотиків та інших психоактивних речовин. Враховуючи стабільність психічного стану пацієнта, відсутність порушень в емоційно-вольовій сфері тривалий час, відсутність порушень в сфері мислення, визначено ступінь соціальної небезпеки та оцінено ризик повторного скоєння злочину згідно HCR-20 Version 3, наявність критики до свого захворювання та скоєного протиправного діяння. За своїм психічним станом потребує зміни примусових заходів медичного характеру з лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом на лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Встановлений діагноз висновком альтернативного огляду лікаря-психіатра ОСОБА_7 не суперечить встановленому раніше діагнозу ОСОБА_4 , що свідчить про дійсне захворювання пацієнта.
Відповідно до п. 19 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затвердженого Наказом № 992, оцінка скоєння пацієнтом суспільно небезпечного діяння оцінюється за допомогою шкали оцінки ризику (HCR-20 Version 3 та інші). Лікар-психіатр ОСОБА_7 у своєму висновку оцінив ступінь суспільної небезпеки та ризику повторного скоєння злочину згідно статистичного та діалогічного керівництва HCR-20 Version 3.
З пояснень, які були надані представником закладу ОСОБА_6 в судовому засіданні, вбачається, що на даний час в Україні офіційно не затверджено шкалу ризиків HCR-20 Version 3, та вона є такою, що офіційно не переведена на українську мову, та не валідизована в Україні тобто не набула статусу офіційної.
Механічне впровадження іноземних методик оцінки ризику недоцільно, оскільки вони були розроблені в іншому культурному, соціальному та правовому контексті. Для впровадження таких методик потрібно пройти процес валідизації та довести, що така шкала залишиться достовірним інструментом для вимірювання ризиків.
Встановлюючи у п.19 Правил можливості оцінки ризиків, законодавець не встановив виключний перелік методик, які мають бути застосовані, враховуючи динаміку розвитку медицини її реформування та вдосконалення в Україні. В даному випадку, використана лікарем-психіатром ОСОБА_7 методика з огляду на відсутність її перекладу на українську мову та не адаптованість свідчить про той факт, що вона не імплементована Україною, у зв`язку з чим суд не може покласти дані такої методики в обґрунтування встановлення ступеню суспільної небезпеки ОСОБА_4 .
Щодо оцінки ризику скоєння пацієнтом суспільно небезпечного діяння, яка проводиться за допомогою шкали оцінки ризику (HCR-20 Version 3 та інші) на території України не валідизовано жодної із методик оцінки ризику скоєння пацієнтом суспільно небезпечного діяння, які захищені авторськими правами, отже посилання адвоката на відсутність оцінки ризику скоєння пацієнтом суспільно небезпечного діяння є некоректним.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за своїм психічним станом становить особливу небезпеку для оточуючих, і потребує тримання та лікування в умовах лікарні з суворим наглядом.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що висновок альтернативного огляду лікаря-психіатра ОСОБА_7 , в якому зазначено, що ОСОБА_4 на даний час не являє значної суспільної небезпеки та потребує зміни примусових заходів медичного характеру з лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом на лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом не підлягає задоволенню, тому у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 слід відмовити.
Керуючись ст. 94, ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1