Дата документу 21.04.2021 Справа № 554/1670/21
Провадження № 1-кс/554/5750/2021
УХВАЛА
Іменем України

21 квітня 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання слідчого СВ розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000609 від 24.12.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України, про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого про арешт майна, погоджене прокурором, у якому прохали накласти арешт на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, що вилучене 26.03.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме мобільний телефон «HUAWEI» червоного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , без сім-картки всередині, яке буде зберігатись в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Сковороди, 2Б.

В судове засідання слідчий не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи положення ст. 172 КПК України, слідчий суддя проводить судовий розгляд даного клопотання у відсутність учасників процесу.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУНП України в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000609 від 24.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, а саме: у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло; ч. 2 ст. 189 КК України, а саме у вимозі передачі чужого майна з погрозою заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень (вимагання), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи.

26.03.2021 слідчим СУ ГУНП в Полтавській області на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16.03.2021 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено речі та вилучено мобільний телефон «HUAWEI» червоного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , без сім-картки всередині.

Виявлені та вилучені під час проведення обшуку речі приєднані до матеріалів кримінального провадження та визнані речовими доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з цим, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок чого, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З огляду на те, що слідчим не доведено, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а саме, що вилучений телефон зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також виходячи з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав накладення арешту на мобільний телефон «HUAWEI» червоного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , без сім-картки всередині, а тому в задоволенні даного клопотання слід відмовити, як необґрунтованого.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання до Полтавського апеляційного суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1