Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/914/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. начальника відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з погодженим із прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 клопотанням про накладення арешту на вилучений в ході проведеного 16.12.2020 року особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон "iPhone", чорного кольору.
В обґрунтування клопотання вказав, що вилучений мобільний телефон є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000040, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Накладення арешту на нього необхідно з метою забезпечення його збереження як речового доказу, а також конфіскації майна як виду покарання.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000040 від 17.06.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, за фактами вимагання, вчиненого організованою групою, з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчиненого з корисливих мотивів; незаконного позбавлення волі людини, вчиненого організованою групою з корисливих мотивів; незаконного зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту у великих розмірах; незаконного зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.06.2020 року організована група у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_9 , вчинили вимагання відносно потерпілого ОСОБА_10 з метою заволодіння належними йому грошовими коштами в сумі 17 000 доларів США під приводом неіснуючого боргу.
Крім того, 11.11.2020 року, 20.11.2020 року організована група у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших невстановлених в ході досудового слідства осіб вчинили вимагання та незаконне позбавлення волі відносно потерпілого ОСОБА_15 з метою заволодіння належними йому грошовими коштами в сумі 47 000 доларів США, під приводом неіснуючого боргу.
16.12.2020 року о 00 год. 25 хв. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, та проведено його особистий обшук, в ході якого було виявлено та вилучено належний йому мобільний телефон "iPhone", чорного кольору.
16.12.2020 року ОСОБА_6 обгрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
19.12.2020 року слідчим суддею Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю звільнення під заставу, строк дії якого в подальшому було продовжено.
26.01.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України.
19.02.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України. Підозра є обгрунтованою, підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.
Санкція ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.
З урахуванням того, що вилучений під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 мобільний телефон має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення його збереження, а також конфіскації майна як виду покарання, вважаю необхідним клопотання слідчого задовольнити.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на вилучений в ході проведеного 16.12.2020 року особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон "iPhone", чорного кольору.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.
Повний текст ухвали оголошено 25 лютого 2021 року о 15 год. 00 хв.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_16