Справа №-613/121/21 Провадження №-1-кп/613/65/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2021 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 08.01.2021, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Славгород Краснопільського району Сумської області, українки, громадянки України, незаміжньої, не працюючої, з неповною середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою : АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 07.01.2021 близько 06 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, за відсутності очевидців, шляхом вільного доступу, з кишені куртки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скоїла крадіжку належного йому мобільного телефону марки «Motorola» моделі «Moto C 3G XT1750 8 GB» вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/785-ТВ від 16.01.2021, становить 833 гривні 33 копійки, після чого з місця події зникла, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення - проступку за ч. 1 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення злочину, надала показання щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що 07.01.2021 близько 06:30 год., коли діти ходили колядувати, вона увійшла до квартири АДРЕСА_3 , та скориставшись відсутністю інших осіб, в той час, коли за нею ніхто не спостерігав, з кишені куртки, яка висіла на вішалці, таємно викрала мобільний телефон марки «Motorola», що належить ОСОБА_6 . У вчиненому щиро розкаялася, вказала, що повністю визнає протиправність своїх дій.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданій до суду заяві просив проводити судові засідання за його відсутності. Зазначив, що свідчення, надані на досудовому слідстві, повністю підтримує, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_4 не має, стосовно міри покарання обвинуваченій повністю покладається на думку суду. Не заперечує проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки розгляду справи відповідно до даної статті йому відомі та зрозумілі.

Враховуючи пояснення обвинуваченої, повне визнання нею своєї вини, а також те, що вона не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості її позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченої, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченої та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої або її виправдання, суд не вбачає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , досудовим слідством та судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона офіційно не працює, в силу ст. 89 КК України не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, однак, проживає без реєстрації за іншою адресою, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченої, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття), відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи, ставлення обвинуваченої до вчиненого, думку потерпілого ОСОБА_6 , який претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді двох років обмеження волі, яке є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком на один рік. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1, п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченій не обирався. З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: 817 грн. 25 коп. витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженої. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь держави 817 (вісімсот сімнадцять) грн. 25 коп. витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/785-ТВ від 16.01.2021.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме мобільний телефон марки «Motorola» моделі «Moto C 3G XT1750 8 GB», який передано під розписку про відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , вважати повернутим власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1