Справа № 369/6165/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2456/2021 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
захисника ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.п. 1,5,9,11,12,13 ч.2 ст.115 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 на 60 (шістдесят) днів. Починаючи з 08 квітня 2021 року до 06 червня 2021 року включно.
Рішення суду мотивоване наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливість обвинуваченого ОСОБА_9 ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інший злочин. Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, крім того наявний ризик переховуватися ОСОБА_9 від суду, оскільки останній здійснив втечу з-під варти та перебував у розшуку саме в цьому кримінальному провадженні. Крім того, під час розгляду провадження, з`ясовано, що ОСОБА_9 є громадянином іншої держави (Канади), що є ризиком спроби переховуватись від суду. Також, дослідження доказів у кримінальному провадженні ще не завершено, а тому існує ризик впливу на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0001037 та обрати стосовно ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що усупереч вимогам ст.370 КПК України ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2021 року є незаконною, оскільки ухвалена без додержання вимог щодо кримінального провадження, зокрема ст.ст. 177, 193, 194, 196, 197, 331 КПК України та практики ЄСПЛ, необґрунтованою, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до закону, а також є невмотивованою.
Звертає увагу, що судом першої інстанції не були враховані доводи сторони захисту про те, що продовження терміну тримання під вартою повинно відбуватись на підставі письмового клопотання прокурора, яке необхідно було вручити стороні захисту не пізніше ніж за 3 години до початку розгляду, у зв`язку з чим порушено право ОСОБА_9 на захист.

Також апелянт стверджує про відсутність нових мотивів в ухвалі щодо доцільності продовження запобіжного заходу, а також не наведено доводів про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились. Вказує, що судом формально зазначено про існування ризиків, які фактично не існують та суд безпідставно послався на їх існування посилаючись на усні пояснення сторони обвинувачення, яка не довела їх наявність.

На думку захисника, судом не враховані положення п.2 ч.3 ст. 197 КПК України, у яких зазначено, що сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів та залишено поза увагою, що станом на 07.04.2021 ОСОБА_9 перебував під вартою у вказаному кримінальному провадженні більше 24 місяців.

Крім того, апелянт зазначає про те, що не зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують вину ОСОБА_9 , з урахуванням прийнятого Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (Закону №838-VІІІ), та ст. 72 КК України (в редакції цього Закону) ОСОБА_9 вже без вироку суду відбув більше 10 років покарання, що перевищує максимальний строк покарання, яке передбачено ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 115 КК України з урахуванням вимог ч.3 ст. 68 КК України. Зокрема, судом не враховано строк перебування ОСОБА_9 під екстрадиційним арештом на території Угорщини та Російської Федерації, який відповідно до Закону №838-VІІІ складає 4 роки та 6 місяців. Відповідно до ч.4 ст. 12 КПК України встановлено, що кожен, хто понад строк, передбачений цим Кодексом, тримається під вартою або позбавлений свободи в інший спосіб, має бути негайно звільнений.

Крім того, апелянт вказує, що судом не враховано стан здоров`я ОСОБА_9 та документи, які підтверджують, що такий стан не задовільний та тримання ОСОБА_9 в ІТТ ГУ НП в м. Києві завдає йому страждань у зв`язку із відсутністю там умов для надання відповідного лікування.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення представника потерпілого ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,
пояснення прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається із апеляційної скарги, захисником порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали, а саме застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була винесена 07 квітня 2021 року, строк тримання обвинуваченого був визначений до 06 червня 2021 року. Із 06 червня 2021 року обвинувачений утримується під вартою на підставі дії іншої ухвали, а оскаржувана ухвала втратила свою чинність. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 до 06 червня 2021 року фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.
Так, необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст.177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу, суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст.407 КПК України, до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтом у апеляційній скарзі.
Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_9 строк тримання під вартою був продовжений за відсутності письмового клопотання прокурора. Як вбачається із мотивувальної частини ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2021 року питання про продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою було розглянуто за ініціативою суду. Ця обставина підтверджується захисником та фактично не заперечується прокурором. Із пояснень захисника та матеріалів кримінального провадження вбачається те, що розгляд питання про продовження строку тримання під вартою був проведений безпосередньо після його ініціювання судом. Наведене указує на те, що продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою, результатом чого стала ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2021 року судом першої інстанції було проведено за відсутності підстави для початку провадження із розгляду даного питання, що викликає сумнів у об`єктивності, неупередженості та безсторонності суду у ході вирішення цього питання. Окрім того, зазначені вище обставини указують на те, що у ході провадження про продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою було допущене порушення права обвинуваченого на захист, яке проявилося у не наданні йому часу та можливостей, необхідних для підготовки до захисту. Наведене указує на те, що при продовженні строку тримання ОСОБА_9 під вартою судом першої інстанції були грубо порушені вимоги ст.184, 199 КПК України, п.1, п/п. «b» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вони є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Так, ч.3 ст.331 КПК України не визначається порядок вирішення питань, пов`язаних із продовженням строку тримання під вартою, які вирішуються відповідно до положень § 1 Глави 18 КПК України. Колегія суддів вважає, що положення ч.3 ст.331 КПК України не скасовують дію ч.2 ст.184 КПК України щодо обов`язковості вручення обвинуваченому копії відповідного клопотання. Аналіз положень ч.2 ст.184 КПК України у поєднанні із положеннями ч.3 ст.331 КПК України та зазначеними вище положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дає підстави стверджувати те, що при настанні обставин, передбачених ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції за відсутності клопотання прокурора може ухвалити лише одне із тих рішень, передбачених цією нормою закону, які не пов`язані із продовженням строку тримання під вартою, тобто про скасування або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою наявність відповідного письмового клопотання прокурора є обов`язковим.
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2021 року від 07 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення, а зазначену ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4