УХВАЛА
Іменем України

09.02.2021 Справа №607/2343/21 Провадження № 1-кс/607/905/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001240 від 23.04.2019 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Криве Козівського району Тернопільської області, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої на посаді технічного працівника в ЗОШ в с. Криве Козівського району Тернопільської області та перебуваючої у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, раніше судимої 03.05.2017 Тернопільським апеляційним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 1360 грн,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИВ:
09.02.2021 заступник начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 .
Клопотання мотивоване тим, що ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001240 від 23.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що в січні 2019 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 прийняв рішення про особисте збагачення шляхом незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин особам, схильним до їх вживання, що є порушенням вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел він не в змозі, переслідуючи мету збагачення та незаконного отримання прибутків від незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вирішив підшукати співучасників даної злочинної діяльності, у зв`язку з чим запропонував ОСОБА_4 та іншим особам здійснювати діяльність щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечних психотропних речовин. На дану пропозицію ОСОБА_4 погодилась та з метою особистого збагачення вступила з ОСОБА_7 в злочинну змову, направлену на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин.

Так, ОСОБА_7 за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, незаконно придбав порошкоподібну речовину сіро-білого кольору, яка містить РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, яку в подальшому для збуту передав ОСОБА_4

26.09.2019 о 19 год. 14 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , маючи в наявності порошкоподібну речовину сіро-білого кольору, яка містить РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, вагою в перерахунку на діючу речовину 0,1119 г, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , незаконно збула її ОСОБА_8 (анкетні дані змінено), за що отримала від останньої кошти в сумі 200 грн.

Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0001240 від 23.04.2019 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити. Додатково зазначив, що розмір запропонованої ним застави підтверджується тим, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення було вчинене групою осіб. При цьому в інших підозрюваних вилучено кошти у сумі 250000 грн та наркотичні засоби загальною вартістю приблизно 2000000 грн, що свідчить про прибутковість такої злочинної діяльності.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора та просив застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт в нічну пору доби. Додатково зазначив, що підозрювана з`являється на усі виклики слідчого та не має наміру переховуватись, так як є матір`ю трьох малолітніх дітей і вагітна четвертою дитиною. Також вказав, що ОСОБА_4 не знайома з іншими підозрюваними, а з ОСОБА_7 не бачиться, а тому не може на них впливати. Зауважив, що ОСОБА_4 вже майже два роки не вчиняє жодних правопорушень, а тому ризик того, що вона вчинить нове кримінальне правопорушення, теж є недоведеним.
У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника і зазначила, що просить не застосовувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як вона сама виховує трьох дітей.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, а також документи, надані у судовому засіданні, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, та може бути застосований, зокрема до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так слідчий суддя встановив, що Тернопільським районним управлінням поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001240 від 23.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
08.02.2021 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та її можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 26.09.2019, в якому зафіксовані обставини придбання ОСОБА_8 (анкетні дані змінені) у ОСОБА_4 психотропної речовини метамфетаміну; висновок експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 2.1-737/19 від 28.11.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_8 (анкетні дані змінені) від 26.09.2019, в якому зазначені обставини проведення оперативної закупки психотропної речовини у ОСОБА_4 ; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 17.04.2019 та від 10.09.2019.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім цього, така обґрунтованість стороною захисту у судовому засіданні не спростовувалась.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя встановив, що ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що злочинна діяльність підозрюваних у цьому кримінальному провадженні є багатоепізодною, а досудове розслідування ще триває та відбувається процес збирання доказів, відшукання та вилучення речей, які мають значення для кримінального провадження, зокрема психотропних речовин, наркотичних засобів та коштів, отриманих злочинним шляхом від їх реалізації. Відтак ОСОБА_4 зможе безперешкодно знищити такі речі з метою впливу на хід досудового розслідування та неможливості в подальшому довести її винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Так само доведеним є і ризик можливого впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як органом досудового розслідування встановлені ще не усі свідки та очевидці вказаного кримінального правопорушення та не усі особи допитані. Відтак з урахуванням вимог ст. 23 КПК України, за змістом якої доказове значення матимуть лише показання свідків, дані під час судового розгляду, ОСОБА_4 для уникнення кримінальної відповідальності може впливати на цих осіб з метою дачі ними неправдивих показань на користь підозрюваної, відмови від дачі показань або умисного ухилення від з`явлення до органу досудового розслідування та суду.

Крім цього, слідчий суддя вважає обґрунтованим ризик того, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення. Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпеку підозрюваної, її схильність до вчинення протиправних діянь та можливість вчинити нове кримінальне правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду не є доведеним прокурором належними та допустимими доказами. Дійсно, відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, визначена лише у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від суду, а відтак і суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Однак такий ризик спростовується тим, що підозрювана ОСОБА_4 є матір`ю трьох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також згідно з протоколом УЗ-обстеження від 09.02.2021 ОСОБА_4 є вагітною з терміном вагітності 16-17 тижнів. Крім цього, підозрювана підтримує соціальні зв`язки зі своїми батьками та колишнім чоловіком, є офіційно працевлаштованою, має постійне місце проживання, а також не є документованою паспортом громадянина України для виїзду за кордон. З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрювана може переховуватись від слідства та/або суду не є доведеним у судовому засіданні, а відтак не може покладатись в основу рішення про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та не вчиняти інших кримінальних правопорушень є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Разом з тим, вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує таке.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

Однак з урахуванням викладених вище обставин слідчий суддя доходить висновку, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти наявним у цьому кримінальному провадженні ризикам є домашній арешт. При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, наявність на утриманні у підозрюваної трьох малолітніх дітей, її стан здоров`я, необхідність постійного відвідування медичного закладу, і доходить висновку, що пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження буде запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічну пору доби.

Також на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрювану обов`язки, визначені даною нормою закону. При визначенні обсягу таких обов`язків слідчий суддя вважає, що визначені у клопотанні обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 2, 8, 177, 178, 181, 183, 194, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001240 від 23.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 50 (п`ятдесят) днів.
Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період доби з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
Покласти на підозрювану ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у цьому ж кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.
В іншій частині клопотання відмовити.
Встановити строк дії ухвали до 30.03.2021.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в даному кримінальному провадженні.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваній ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1