ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 705/2491/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/283/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційні скарги засудженої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання захисника про умовно- дострокове звільнення засудженої від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до ухвали суду першої інстанції ОСОБА_7 засуджена 03.03.2012 року вироком Київського районного суду м. Полтави за п.п. 9., 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 127, ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі. Згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 31.07.2012 року вирок Київського районного суду Полтавської області від 03.03.2012 - змінений та ОСОБА_7 вважається засудженою за ч.2 ст.127, ч.2 ст.15, п.п., 9,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 70 КК України - до 13 років позбавлення волі. Згідно ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.05.2016 року на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 та ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.11.2010 по 31.07.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку 22.11.2010 року, кінець строку - 13.03.2022 року. Станом на 15.11.2019 року відбута частина строку складає 10 років 08 місяців 04 дні, невідбута частина строку - 02 роки 3 місяці 26 днів. Захисник засудженої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання. Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що засуджена заяву про каяття подала лише 01.12.2018 року перед розглядом подання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, що суд розцінив як формальне визнання провини засудженою, також, зважаючи на те, що засудженою відшкодовано в рахунок відшкодування позову потерпілої суму, яка складає 10-ту частину від отриманої нею зарплати, тоді як на власні потреби в ларьку нею витрачено сума 13012,33 грн. з заробітної плати в сумі 23365,88 грн., крім того, зважаючи на те, що Уманською місцевою прокуратурою Черкаської області приймалось рішення, яке свідчать про допущення порушень законодавства в діях працівників ДУ "Уманська ВК (№ 129)" при наданні оцінкки поведінки засудженої, також приймалось відповідне рішення Харківською міцевою прокуратурою № 5, згідно яких, рішенням засідання дисциплінарної комісії ДУ «Качанівська ВК(№ 54) від 23.08.2019 року № 29» - скасовано заохочення, застосоване правами начальника відділення соціально-виховної служби ДУ «Уманська виправна колонія (№ 129)» у виді оголошення подяки (усно) ОСОБА_7 від 01.10.2018 року, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що засуджена не довела свого виправлення, а також факту недоцільності подальшого виконання призначеного покарання.
Не погодившись з рішенням районного суду засуджена ОСОБА_7 та її захисник подали апеляційні скарги, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2019 року та звільнити засуджену умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання. Засуджена ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, до якої надіслала доповнення, зазначає, що відбуває покарання з 17.09.2012 року, відбула 10 років 8 місяців, за цей період має 13 заохочень, три стягнення, одне з яких погашене та два достроково зняті. За позовом з 121670 гривень відшкодувала, з яких відшкодовано 6 766, 35 гривень. Звертає увагу, що після надходження виконавчого листа систематично сплачує в рахунок позову, підтримує соціальні зв`язки із рідними, вину у вчиненому визнає, щиро кається, поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення. При цьому, раніше не подавала заяву про каяття, оскільки не знала на якій стадії та в якій формі має бути така заява, що їй було роз`яснено в колонії 01.12.2018 року. Вказує, що строк невідбутої частини покарання не має жодного значення. Посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року та на свою позитивну поведінку в установі відбування покарань, де працювала в закрійному цеху, організовувала культурно-масові заходи, була головою ради ВСПС № 1. Короткий строк перебування в Качанівській виправній колонії № 54, де засуджена працює, стягнень не має, не є підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні. Достатніх фінансів для сплати позову не має через маленький розмір заробітної плати в колонії, яка на даний час становить 96 гривень в місяць. Вказує, що відшкодована нею сума за позовом становить 6 796, 35 гривень, а не 2 250 як зазначає суд, здійснювала грошові перекази батькам, які є пенсіонерами та мають захворювання, здавала кошти на потреби установи. Посилається на те, що відмовлялася надавати відповіді спостережній комісії, оскільки вони ставили питання провокаційного характеру, які ображали її та батьків. Вважає неправомірним скасування застосованого до неї заохочення. Захисник засудженої в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що за період відбування покарання в місцях позбавлення волі у Державній установі «Уманська виправна колонія (№129)» ОСОБА_7 характеризується виключно позитивно, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має тринадцять заохочень, п`ять з яких - правами начальника установи, мала три дисциплінарних стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, з них два знято достроково, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок. Працевлаштована на підприємстві установи в розкрійній бригаді, до праці ставиться сумлінно, має родину, батьки є пенсіонерами, мати має ряд .яжких захворювань та потребує догляду і лікування. Батьки сподіваються на допомогу саме доньки ОСОБА_9 , так як син проживає окремо в іншому місті. У разі звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_7 буде працевлаштована розкрійником швейного цеху Приватного підприємця ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 .

По прибуттю до Державної установи «Качанівська виправна колонія (№ 54)», засуджена ОСОБА_7 відразу була працевлаштована черговим по гуртожитку відділення соціально-психологічної служби. Незрозуміло чому, в характеристиці зазначено, що до виконання поставлених завдань ставиться задовільно, характеризується задовільно і навіть не «добре». Стягнень і заохочень не має. Також, вказано, що вину за вироком суду визнала частково. Вважає таку характеристику необ`єктивною, а ставлення до засудженої упередженим.Написання заяви про визнання вини ніяким нормативним документом не передбачено, а якщо засуджена і написала її тільки тоді, коли їй порадили, то не означає, що вона не стала на шлях виправлення. Висновок спостережної комісії є необ`єктивним, упередженим та таким, що не може впливати на застосування умовно- дострокового звільнення до засудженої ОСОБА_7 . Заохочення у вигляді оголошення подяки (усно) від 01.10.2018 року застосоване не ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» і не було ніком оспорене чи скасоване прокурором Уманської місцевої прокуратури, тому не могло бути скасоване керівництвом ДУ «Качанівська виправна колонія № 54». Невідшкодування у повному розмірі шкоди, завданої злочином, неналежне оформлення документів начальником відділення на розгляд про можливе застосування ст. 101 КК України, а також не вивчення засудженої в ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» не є підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні. Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню. Від ОСОБА_7 до апеляційного суду надійшла заява, відповідно до якої остання просить розглянути її апеляційну скаргу за її відсутності, зазначила, що на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року до неї застосовано ст. 82 КК України та замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи строком на 1 рік 3 місяці 20 днів з утриманням і відрахуванням в дохід держави 20 % із суми заробітку. Від адвоката ОСОБА_8 також надійшло клопотання, в якому вона просила розглянути апеляційну скаргу та закрити провадження у справі, у зв`язку із недоцільністю умовно-дострокового звільнення. Проте згоди засудженої на таку відмову в порушення ч.1 ст. 403 КПК матеріали справи не містить.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання. При цьому, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. При вирішенні питання щодо можливості застосування до особи ст. 81 КК України слід враховувати також тяжкість призначеного покарання, за що особа була засуджена та чи довела з урахуванням цих обставин своє виправлення. Суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо клопотання захисника засудженої, дослідив матеріали особової справи, дійшов обгрунтованого висновку щодо передчасності поданого клопотання, з яким погоджується колегія суддів. Відповідно до характеристики державної установи «Качанівської виправної колонії № 54» від 01.11.2019 року, де ОСОБА_7 перебуває з 24.06.2019 року. В місцях позбавлення волі, остання знаходиться з 22.11.2010 року. Під час перебування в Полтавському слідчому ізоляторі порушення вимог режиму тримання не допускала, стягнень та заохочень не мала. За час відбування покарання в державній установі «Уманська виправна колонія (№129)» порушення вимог режиму тримання допускала, мала три дисциплінарних стягнення, одне з яких погашено в установленому законом порядку та два знято в установлено законом порядку. Дванадцять разів заохочувалась адміністрацією державної установи «Уманська виправна колонія (№ 129)». В державній установі «Качанівська виправна колонія № 54», за час відбування покарання, з 24.06.2019 року, характеризується задовільно. Стягнень і заохочень не має. В установі працевлаштована черговим по гуртожитку відділення соціально-психологічної служби. До виконання поставлених завдань ставиться задовільно. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», «Творчість», «Духовне відродження», «Правова просвіта», «Фізкультура і спорт», до їх реалізації ставиться без інтересу. До виконання робіт із благоустрою ставиться з розумною ініціативою. Підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю та сестрою шляхом телефонних розмов. Отримує від них посилки. Вину за вироком суду у скоєному вину визнала частково та має цивільний позов. Виконавчі листи до ДУ «Качанівська виправна колонія (№ 54)» не надходили. Згідно характеристики ДУ «Уманської виправної колонії № 129» від 27.05.2019 року, де засуджена відбувала покарання з 17.09.2021 року, остання характеризувалася позитивно, працевлаштована, на час складення характеристики мала 13 заохочень, у взаємовідносинах з іншими засудженими бувала конфліктна, дотримується правомірних відносин та ввічливого ставлення із персоналом, виконує законні вимоги представників адміністрації, приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу, закінчила ПТУ при установі за професією закрійник, приймає участь у виховних заходах, підтримує стосунки з рідними, вину визнала, має позов, який щомісячно сплачує. Разом з тим, вирішуючи питання щодо умовно-дострокового звільнення, слід враховувати дані за весь час відбування покарання. Зокрема, як вбачається зі змісту письмових вказівок Уманської місцевої прокуратури від 17.11.2017 року за час відбування покарання в Уманській виправній колонії № 129 поведінка засудженої була нестабільною, характеризувалася посередньо або негативно, у взаємовідносинах із засудженими ОСОБА_7 бувала конфліктна, у зв`язку із чим були вжиті заходи прокурорського реагування щодо усунення порушень ст. 82 КК України та ст. 154 КВК України. Отримуючи заохочення, засуджена мала і стягнення, які хоч і зняті та погашені, однак, в цілому характеризують поведінку засудженої протягом всього строку відбування покарання. Крім того, колегія суддів приймає до уваги кримінальні правопорушення, за вчинення яких ОСОБА_7 була засудженою. На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, щоцілі покарання для застосування ст. 81 КК України не досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду. Наявність у засудженої родини, можливості працевлаштуватися після звільнення, залучення до праці, заохочень не є безумовними підставами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання. З огляду на позицію захисника, викладену в клопотанні від 15.03.2021 року, а також заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі засудженій більш м`яким у виді виправних робіт, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог.

З урахуванням всіх обставин у сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що питання умовно - дострокового звільнення від покарання є передчасними та невиправданими з точки зору дотримання вимог загальної та особистої превенції. З цього приводу колегія суддів керується вимогами ч.2 ст. 50 КК України, про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2019 року про відмову в задоволенні клопотання захисника про умовно- дострокове звільнення засудженої від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: