Справа № 456/2041/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1203/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 жовтня 2020 року,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,
встановила:
цією ухвалою скасовано ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2020 року та відмовлено в задоволенні подання Стрийського МРВ з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про звільнення від покарання ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст. 78 КК України у зв`язку із закінченням іспитового строку.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 покликається на те, що ухвала суду є необґрунтованою у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що на даний час не існує вироку суду, який набрав законної сили і яким би він був визнаний винуватим у злочині, вчиненому в період іспитового строку, а тому вважає передчасним скасування ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2020 року, якою задоволено подання інспектора Стрийського МРВ з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про звільнення його ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ч.1 ст. 78 КК України.

Просить скасувати ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 жовтня 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Так, ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Главою 34 КПК України визначено порядок здійснення провадження за нововиявленими або виключними обставинами, встановлюючи при цьому підстави для здійснення такого провадження, строки звернення та вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно ч.2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Зі змісту ст. 459 КПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами, вбачається, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що вступив у законну силу, юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні та спростовують через їх попередню невідомість та істотність висновки, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Основу нововиявлених обставин складають істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою на час розгляду справи. Зокрема, зазначені істотні обставини існували на час розгляду справи по суті, але особа, яка подає заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не знала та не могла знати про наявність цих обставин. Неможливість особи бути обізнаною про існування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, передбачає як неможливість бути обізнаною з підстав, які не залежать від волевиявлення особи, яка звертається з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами на момент ухвалення рішення, яке потребує перегляду, так і неможливість дізнатись про наявність таких обставин навіть за наявності бажання та необхідності. Лише у випадку обох чинників обставини, які стали відомі особі після прийняття рішення по справі, можуть вважатися нововиявленими.

Окремо слід зауважити, що нововиявленими обставинами є лише ті фактичні дані, які в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Тобто, для перегляду рішення за нововиявленими обставинами необхідно, щоб такі обставини впливали на юридичну оцінку фактів, на підставі якої ухвалено оскаржуване рішення.

Нововиявленими обставинами слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), для яких характерною є сукупність умов, що об`єктивно існували на момент здійснення кримінального провадження чи не були відомі або ж не могли бути відомі на той час суду чи хоча б одному учаснику судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 серпня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст. 345 КК України до двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік п`ять місяців та відповідно до положень ст. 76 КК України покладено відповідні обов`язки.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2020 року задоволено подання Стрийського МРВ з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного вищезгаданим вироком покарання з випробуванням, на підставі ч.1 ст. 78 КК України.

В подальшому, прокурор Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду із заявою про перегляд вищезазначеної ухвали за нововиявленими обставинами, яку мотивував тим, що на час звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, ні суду, ні стороні обвинувачення, не було відомо про те, що до закінчення іспитового строку встановленого вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 серпня 2018 року, ОСОБА_6 30 липня 2019 року вчинив новий злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України.

Разом з тим, однією із загальних засад кримінального провадження, встановленою ст. 17 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Отже, будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, та відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.

Відповідно до ч.3 ст. 75 та ч.1 ст. 78 КК України, передумовами для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є виконання покладених на нього обов`язків і не вчинення останнім у період іспитового строку, нового злочину.

При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, передбаченому законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, особа відповідно до ч.1 ст. 62 Конституції України, ч.2 ст. 2 КК України та ч.1 ст. 17 КПК України вважається невинуватою.

Принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, ч.1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно із п.2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься і у п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У цьому аспекті слід зазначити, що правильне розуміння вимог Конвенції розкривається у рішеннях Європейського суду з прав людини, що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав. Так, ЄСПЛ у справі«Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п.2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Встановлено, що на даний час триває судове провадження у Покровському районному суді Дніпропетровської області по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і вирок по цій справі щодо останнього не постановлено, що підтвердив прокурор в суді апеляційної інстанції, а тому вина ОСОБА_6 не доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, колегія суддів вважає передчасним покликання суду першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні про вчинення ОСОБА_6 злочину в період іспитового строку.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2020 року, якою задоволено подання Стрийського МРВ з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ч.1 ст. 78 КК України є законною і обґрунтованою та не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки в даному випадку здійснення такої правової процедури, порушить засадничий принцип презумпції невинуватості і може трактуватися як передчасне висловлювання судом думки щодо винуватості особи у вчиненому.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення від 28 жовтня 2020 року, допущено істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що згідно з п.п.3, 4 ч.1 ст. 409 КПК України є безумовною підставою для скасування такого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 466, 467 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 жовтня 2020 року, якою скасовано ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2020 року та відмовлено в задоволенні подання Стрийського МРВ з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про звільнення від покарання ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст. 78 КК України у зв`язку із закінченням іспитового строку скасувати.

Заяву прокурора Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про перегляд за нововиявленим обставинами ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2020 року залишити без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4