Ухвала

Іменем України

22 березня 2021 року

м. Київ
справа № 520/9880/17
провадження № 51-4868км18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002532, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Луполово Ульянівського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 27 червня 2017 року о 10:00 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, у квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин з приводу факту зради дружини ОСОБА_8 , із метою реалізації умислу, направленого на помсту останній, шляхом здавлювання руками шиї умисно заподіяв смерть двом її малолітнім дітям ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року вирок змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на показання ОСОБА_7 , які він надав слідчому в ході допиту в якості підозрюваного 27.06.2017 р. У решті вирок залишено без зміни.

Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційних скаргах, які в значній мірі є аналогічними, захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 ставлять питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 й призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх доводів зазначають, що судовий розгляд проведений неповно, з порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а тому висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 за п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Дослідженні докази не доводять винуватість засудженого у вчинені інкримінованого злочину та є недопустимими.
Посилаються на порушення права на захист, оскільки первинний допит був проведений за відсутності захисника, змінений обвинувальний акт був вручений за відсутності сторони захисту, вирок проголошувався без участі захисника, а призначений йому надалі захисник здійснював захист неналежним чином.
Вказують, що стороні захисту не було надано можливості для ознайомлення з матеріалами справи; не було вжито належних заходів щодо перевірки заяв обвинуваченого про застосування відносно нього недозволених методів розслідування та здійснення відносно нього фізичного впливу з боку працівників правоохоронних органів.
Також зазначають, що під час проведення підготовчого судового засідання ОСОБА_7 не було роз`яснено його право на суд присяжних; копію вироку в порушення вимог ч. 6 ст. 376 КПК України він отримав шляхом направлення йому поштовим повідомленням; доводи апеляційних скарг залишено без належного обґрунтування та спростування, й в ухвалі не зазначено підстави, з яких апеляційні скарги визнано необґрунтованими, чим порушено вимоги ст. 419 КПК України.

Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав подані касаційні скарги та не заперечував щодо закриття касаційного провадження.
Прокурор не заперечувала проти закриття касаційного провадження.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Як стало відомо Суду з наданої довідки Державної установи «Городищенська виправна колонія (№ 99)» від 05 лютого 2021 року, засуджений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до висновку, викладеного в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2019 року (провадження № 51-4744кмо18, справа № 761/33482/16-к), у випадку смерті засудженого відкрите за його скаргою касаційне провадження підлягає закриттю, крім випадків, якщо воно, з урахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених статтею 433 КПК України, є необхідним для реабілітації померлого.

Зокрема, позиція об`єднаної палати ККС ВС, крім іншого, полягає в тому, що смерть засудженого у більшості випадків робить касаційне провадження безпредметним, оскільки застосування до особи, яка померла, кримінально-правових наслідків діяння є неможливим. З урахуванням викладеного об`єднана палата Верховного Суду зробила висновок, що в разі смерті засудженого касаційне провадження, як правило, підлягає закриттю.

Однак, з огляду на принцип верховенства права та інші засади кримінального провадження, касаційне провадження не може бути закрито, а підлягає продовженню у випадках, якщо з урахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених ст. 433 КПК України, це буде необхідно в цілях реабілітації засудженого, який помер, або з метою захисту прав, свобод чи інтересів інших осіб.
Під необхідністю реабілітації особи слід розуміти надання можливості довести невинуватість померлої особи у вчиненні злочину після її смерті. Така процедура передбачає звернення членів сім`ї, близьких родичів або інших осіб, які пов`язані з померлим тісними особистими стосунками, з відповідною заявою до суду, в якій висловлюється бажання продовжити кримінальне провадження з метою реабілітації.

Але після смерті засудженого до суду касаційної інстанції ні близькі родичі, ні члени сім`ї засудженого не зверталися із заявами щодо розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку з його реабілітацією, тому судом не встановлено підстав для продовження касаційного розгляду саме з метою реабілітації померлого.

Крім цього, в кримінальному провадженні до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, окрім засудженого, звернувся також його захисник ОСОБА_6 . У своїй касаційній скарзі, яка в значній мірі є аналогічною касаційній скарзі засудженого, захисник ставить питання про необхідність скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів бере до уваги, що зазначений вище висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зазначений в ухвалі від 16 січня 2019 року (провадження № 51-4744кмо18, справа № 761/33482/16-к), був зроблений щодо касаційної скарги самого засудженого, який помер.

Однак, враховуючи, що основною тезою цього висновку є позиція щодо подальшої безпредметності касаційного провадження, у зв`язку з неможливістю застосування до померлої особи кримінально-правових наслідків діяння, крім випадку з аспектами реабілітації, колегія суддів вважає, що аналогічний підхід має застосовуватися і до касаційної скарги захисника, поданої в інтересах засудженого, який помер.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеній в ухвалі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 вересня 2019 року (справа № 233/3106/15-к, провадження № 51-980км18).
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

постановив:
Касаційне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2018 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 вересня 2020 року закрити.
Ухвала Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3