Справа № 463/8262/20
провадження 1-кс/462/22/21
У Х В А Л А

05 травня 2021 року місто Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_3 подала до слідчого судді скаргу, в якій просить зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 01 вересня 2020 року про вчинення кримінального правопорушення у порядку, передбаченому ст. 214 КПК України та надати їй витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов`язати вказаних осіб вчинити процесуальну дію з належним інформуванням її відносно процесуального статусу потерпілого. Свої вимоги мотивує тим, що 01 вересня 2020 року вона подала до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові поштовим зв`язком заяву про вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ст. 366, ст. 367, ст. 368 КК України. Проте відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань так і не були внесені. Вважає такі дії органу досудового розслідування неправомірними. В зв`язку з наведеним, просить скаргу задовольнити.

Скаржник ОСОБА_3 неодноразово викликалася у судові засідання на розгляд її скарги шляхом надіслання повісток, викликів по телефону, розміщення оголошення про її виклик на веб-сайті судової влади, зокрема, ОСОБА_3 належним чином була повідомлена по час і місце судового засідання, яке було призначене на 11 год. 00 хв. 05 травня 2021 року, про що свідчить її особистий підпис у рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення, яке вона отримала 15 квітня 2020 року /а.с.107,108/. Проте, скаржник у судове засідання черговий раз не з`явилася, ніяких заяв про причини своєї не явки до суду не подала.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Беручи до уваги, що скаржник з грудня 2020 року неодноразово викликалася у судові засідання на розгляд її скарги, а також, враховуючи, що вона жодного разу не з`явилася на розгляд скарги та ніяким чином не цікавилась провадженням з розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги ОСОБА_3 без її участі, оскільки наявних у матеріалах справи документів достатньо для постановлення ухвали, а систематичне відкладення розгляду скарги лише призводить до порушення розумних строків її розгляду.

У судове засідання не з`явився слідчий Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 , проте подав до суду письмові заперечення /а.с.92,93/, в яких просить у задоволені скарги відмовити, оскільки відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 01 вересня 2020 року не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення суспільно небезпечного діяння (злочину). За таких обставин, неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові зі заявою про вчинення злочину, в якій зазначала, що на її думку, під час розгляду цивільної справи № 463/4751/20 суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 вчинив злочини, оскільки зробив спробу недопуску її до суду, надіславши їй ухвалу суду про відкриття провадження у конверті з відміткою «судова повістка» /а.с.4/.

Зі змісту письмових заперечень слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові М.Кульчицького вбачається, що заява ОСОБА_3 від 01 вересня 2020 року про вчинення злочину була розглянута вказаним відділом відповідно до вимог ст. 214 КПК України. Зі звернення ОСОБА_3 не вбачається жодних об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення протиправних діянь суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 , оскільки відомості, викладені у заяві не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення суспільно небезпечного діяння (злочину). У зв`язку з цим, підстави для реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей щодо вчинення вказаною особою кримінальних правопорушень відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення повинна містити об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину /час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину/.

Разом з цим, у заяві ОСОБА_3 від 01 вересня 2020 року не наведено об`єктивних даних та не подано доказів, які свідчили б про ознаки кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя зазначає, що у Висновках № 3 (2002) та № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що є неприйнятною притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійснені судових функцій. Консультативна рада європейських суддів наголошує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

За ч. 4 ст. 126 Основного Закону України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) у Доповіді стосовно незалежності судової влади, схваленій на 82-му пленарному засіданні, яке відбулось 12-13 березня 2010 року, встановлюючи межі "функційного імунітету суддів", визначила його як імунітет від кримінального переслідування за діяння, вчинені під час виконання своїх функційних обов`язків судді, за винятком умисних злочинів, зокрема отримання хабаря (пункт 61).

Отже, суддю може бути притягнуто до кримінальної відповідальності лише у випадку, коли правопорушення вчинено умисно, має місце свавільне зловживання повноваженнями судді, що перешкоджає здійсненню правосуддя чи переслідує нелегітимні цілі (заподіяння шкоди іншим особам або суспільним інтересам тощо), прикриваючись виконанням вимог закону.

Аналогічна позиція міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11.06.2020 року у справі № 1-305/2019(7162/19) за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 375 Кримінального кодексу України.

Тобто, незгода учасника судового процесу з діями судді під час розгляду справи не може мати безумовним наслідком реєстрацію заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в діях слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, який розглянув заяву ОСОБА_3 від 01 вересня 2020 року відповідно до вимог ст. 214 КПК України відсутня бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання вказаної заяви.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.