Справа №635/4451/21
Провадження по справі №1-в/635/485/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,
секретар судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Поті, Республіка Грузія, громадянина Грузії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м.Харкова від 05 листопада 2018 року за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.146, ч.2 ст. 156, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю. Запобіжний захід до набрання чинності цим вироком, у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Початок строку відбування покарання рахувати з 03.01.2018 року. Вирок набрав законної сили 23.05.2019 року.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2020 року засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 3 місяці 8 днів замінено більш м`яким у виді обмеження волі на той самий строк, засудженого направлено до виправного центру для відбуття подальшого строку покарання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 травня 2021 рокузасудженому ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2018 року, зараховано час слідування під вартою до виправного центру з 25 вересня 2020 року по 28 грудня 2020 року на підставі статті 58 КВК України за правилами статті 72 КК України.

Початок строку відбування покарання - 03 січня 2018 року.
Кінець строку відбування покарання 30 вересня 2022 року.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він відбув більшу частину строку покарання, має ряд заохочень за роботу з благоустрою установи, відшкодував позовні вимоги та судові витрати.

Засуджений у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.
Представник установи виконання покарань підтримав клопотання засудженого.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання.
Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_4 був затриманий 03.01.2018, та з 06.01.2018 перебував в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27), де режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.
З 01.07.2019 року по 28.12.2019 року відбував покарання в державній установі «Менська виправна колонія (№91), де характеризувався позитивно, режиму відбування покарання не порушував, залучався до суспільно корисної праці на громадських засадах без оплати праці у рахунок двогодинних відпрацювань виконував обов`язки прибиральника відділень СПС, дисциплінарних стягнень не мав, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки заохочувався один раз - 10 червня 2020 року. За виконавчим листом №640/7492/18, виданого 10.07.2019 року Київським районним судом м.Харкова на користь держави сплачено кошти в сумі 3146,00 гривень.
З 28.12.2020 року відбуває покарання у Державній установі «Хролівський випраний центр (№140)», де характеризується позитивно, вимоги умов тримання виконує, дисциплінарних стягнень не має, має заохочення (подяка - 09 квітня 2021 року).
Зі змісту характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 за погодженням з начальником сектору СВПР майором внутрішньої служби ОСОБА_7 (характеристика не містить дати складання), ОСОБА_4 за власної ініціативи з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати та відповідно до ст.60 КВК України був працевлаштований до обслуговуючого персоналу установи. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, робітничу норму та поставленні завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре, виявляє ініціативу. У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, за характером цілеспрямований, легко підпадає під вплив інших засуджених, адекватно реагує на критику в на свою адресу. Приймає участь в проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. Бере участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». Виконує передбачені законом вимоги персоналу, роботи із самообслуговування виконує, має достатній рівень необхідних навичок. Підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною та батьком шляхом телефонних розмов та побачень. Враховуючи викладене адміністрація виправного центру зробила висновок, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_4 відбуває покарання за вирокомКиївського районного суду м.Харкова від 05 листопада 2018 року за вчинення злочинів проти власності, проти волі, честі та гідності людини, а також проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, які, відповідно до ст. 12 КК України (на момент вчинення злочинів) є тяжкими злочинами та злочином середньої тяжкості.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким№ 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати, виданої 30 червня 2021 року начальником майстерні ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_4 під час відбування покарання в установі з лютого 2021 року по червень 2021 року був працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи, за що отримував заробітну плату. Разом з тим, засуджений кожного місяця працював не більше 13 робочих днів на місяць, що відповідно не більше 34 робочих годин на місяць.
Відповідно довідки начальника сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головного бухгалтера ОСОБА_9 виконавчі листи на засудженого ОСОБА_4 до установи не надходили, за час відбування покарання кошти з засудженого на сплату боргу не утримувались і не перераховувались.
Також суд враховує ту обставину, що за вироком Київського районного суду м.Харкова від 05 листопада 2018 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_10 400 гривень та 3146,00 гривень в дохід держави судові витрати за проведення судових експертиз. Разом з тим, якщо судові витрати за виконавчим листом засуджений сплатив, то починаючи з дня постановлення зазначеного вироку, а саме з 05 листопада 2018 року, засудженим не здійснено будь-яких заходів щодо сплати потерпілому у добровільному порядку грошових коштів за вироком суду, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України

Отже, аналізуючи наведені обставини в сукупності, суд критично оцінює доводи засудженого з приводу того, що він довів своє виправлення, оскільки застосування до останнього за весь період відбуття покарання заохочень у вигляді двох подяк у 2020 році та у 2021 році, відбуття 2/3 строку покарання, відшкодуванням процесуальних витрат за вироком та сам факт працевлаштування засудженого без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
Сам факт того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та того, що претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення,
матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення на протязі всього періоду відбування ним покарання, та не свідчать, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Київського районного суду м.Харкова від 05 листопада 2018 року.
Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Хролівський виправний центр № 140» свідчать лише про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 05 листопада 2018 року та вважає клопотання засудженого таким, що задоволенню не підлягає та є передчасним.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 05 листопада 2018 року - відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складений 05 липня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1