Справа № 570/3355/15-к Провадження №11-кп/802/348/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.ч. 1, 4 ст.190, ст.263 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження № 0000530 за апеляційними скаргами прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , представника ОСОБА_11 ОСОБА_12 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

До Волинського апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження №0000530 з апеляційними скаргами прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , представника ОСОБА_11 ОСОБА_12 .
Вказаним вироком суду ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, на час вчинення злочину обіймав посаду голови Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:
- за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 3 роки обмеження волі;
На підставі ст. 70 КК України призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією майна .
Відповідно до ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_8 дев`ятого рангу посадової особи органу місцевого самоврядування.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, застосовано відносно
ОСОБА_8 спеціальну конфіскацію сувенірного кораблика вартістю 1580 грн., який одержаний останнім внаслідок вчинення злочину.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироку законної сили залишено у виді застави. Після набрання вироку законної сили заставу постановлено повернути заставодавцям згідно ч.11 ст. 182 КПК України.
ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнано невинуватим та виправдано у відповідності до п.2 ч.1 ст.373 КПК України.
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроджнця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:
за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосовано відносно ОСОБА_7 спеціальну конфіскацію грошової суми - 15 050 грн. (сума винагороди 1000 доларів США), яка одержана 01.12.2014 останнім внаслідок вчинення злочину.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили залишено у виді застави. Після набрання вироку законної сили заставу постановлено повернути заставодавцям згідно ч.11 ст. 182 КПК України.
Вироком вирішено питання про речові докази.

Представник ОСОБА_11 ОСОБА_12 , не погоджуючись з вироком суду, в поданій апеляційній скарзі просив вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинувачених та їх захисників, які вказавши, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_11 не була залучена судом першої інстанції в якості потерпілої то провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_11 - ОСОБА_12 підлягає закриттю, перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства - забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 2 вказаної норми процесуального закону гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 393 цього Кодексу апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.
Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Разом із тим, у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддано допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що саму суть права буде зведено нанівець.
Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та якщо не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у його постанові від 03 березня 2016 року (справа №5-347кс15), конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізовано, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК.
Крім того, Верховний Суд України у згаданій вище постанові наголосив на тому, що при вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду першої інстанції до суду вищого рівня певною особою, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_11 учасником кримінального провадження у зазначеній справі не була та жодного процесуального статусу не мала.
Більш того, щодо ОСОБА_11 при постановленні вироку місцевим судом будь-яких питань щодо її прав та обов`язків також не вирішувалось.
Таким чином, оскаржуваний вирок не стосується прав, свобод та інтересів скаржника - ОСОБА_11 , з огляду на положення статей 7, 9 24 КПК України тією мірою, щоб мати право на оскарження судових рішень до вищих інстанцій.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 1 ст. 393 КПК України, ОСОБА_11 та відповідно ОСОБА_12 , як її представник не відносяться до тих осіб, яким законом надано право на апеляційне оскарження вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга підлягає поверненню, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19.02.2019 року (справа № 51-598кмо19), якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.
Отже, з урахуванням вимог ч.3 ст.399 КПК України та вищезазначеної правової позиції Верховного Суду, а також того, що про відсутність права на апеляційне оскарження у особи, яка звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою було встановлено вже після відкриття провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.
Керуючись ст..ст. 399, 403 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_11 ОСОБА_12 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .
Апеляційну скаргу повернути апелянту.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: