Справа № 174/72/21
п/с 1-кс/174/60/2021
УХВАЛА
08 квітня 2021 року м. Вільногірськ
Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення дізнавача,-
19.03.2021 року він звернувся до дізнавача ОСОБА_5 з клопотанням про вчинення слідчих дій в зазначеному кримінальному провадженні.
Оскільки відповіді на своє клопотання він не отримав, 29.03.2021 року звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність дізнавача щодо не розгляду його клопотання.
Адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. ОСОБА_3 подав заяву в якій просив скаргу розглядати за його відсутності.
Дізнавач, в судове засідання не з`явилася, своєю телефонограмою просила скаргу розглядати у її відсутність.
Прокурор в судове засідання не з`явився, своєю телефонограмою просив скаргу розглядати за його відсутності.
Строк для звернення зі скаргою до суду не пропущено, враховуючи отримання копії постанови 04.04.2021 року (ч. 1 ст. 304 КПК України) та скаргу подав представник, тобто особа, яка має права подавати скаргу згідно п. 3 ст. 303 КПК України.
Ознайомившись зі змістом скарги, проаналізувавши зміст оскаржуваної постанови від 08.02.2021 року, копія якої долучена до скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Постановою інспектора сектору дізнання Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУНП у Дніпропетровської області від 08.02.2021 року дане кримінальне провадження закрито на підставі ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова дізнавача повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Дізнавач зобов`язаний збирати докази на підтвердження чи спростування вини особи, тобто обов`язок доказування лежить на слідчому, дізнавачі, прокурору, і лише у випадках передбачених КПК на потерпілому (ст.ст. 92, 93 КПК України). Цих вимог закону дізнавач не дотримався.
Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, відповідає дійсності твердження адвоката у скарзі про те, що дізнавач не допитав в якості потерпілої ОСОБА_4 з метою з`ясування обставин спричинення їй шкоди самоуправними діями ОСОБА_6 , а саме: яка шкода їй спричинена матеріальна або моральна, приблизний розмір такої шкоди (значна чи не значна шкода), обставини спричинення шкоди та ін.
Слід врахувати, що провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.
Стаття 356 КК України передбачає самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установоючи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Об`єкт злочину встановлений законодавством порядок реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, нормальна управлінська діяльність і авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Наявність злочину підтверджується сукупністю таких трьох ознак: а) самовільне вчинення будь-яких дій; б) оспорювання правомірності цих дій іншими громадянами або юридичною особою (підприємством, установою чи організацією); в) заподіяння такими діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Самоправство є кримінально караним лише за умови заподіяння діями винного значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Поняття значної шкоди є оціночним і вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Матеріальну шкоду слід визнавати значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Самоправство, яке не завдало значної шкоди інтересам зазначених осіб, має наслідком відповідальність за статтею 186 КУпАП як адміністративний проступок.
Суб`єктивна сторона самоправства характеризується умисною виною. Винний усвідомлює, що самовільно, всупереч установленому законом порядку вчиняє дії, передбачає, що його дії можуть завдати значної шкоди інтересам громадянина, державним або суспільним інтересам або інтересам власника, і бажає або свідомо припускає настання такої шкоди. До нематеріальної значної шкоди при самоправстві потрібно відносити, зокрема, заподіяння шкоди здоров`ю людини, порушення політичних, трудових, житлових та інших конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Обов`язковою складовою об`єктивної сторони самоправства є заподіяння діями особи значної шкоди.
Як зазначено в оскаржуваній постанові, в своїй заяві ОСОБА_4 посилалась на те, що ОСОБА_7 самовільно позбавив її права користування квартирою та належними їй речами та коштами. ОСОБА_4 дійсно не допитана з метою з`ясування обставин спричинення їй шкоди самоуправними діями, а саме: яка шкода їй спричинена матеріальна або моральна, приблизний розмір такої шкоди (значна чи не значна шкода), обставини спричинення шкоди та ін., оскаржувана постанова таких відомостей не містить. В ході досудового розслідування кримінального провадження дізнавач обмежився лише допитом ОСОБА_6 та долученням копій документів, що прямо випливає зі змісту оскаржуваної постанови. Будь-якого аналізу фактів викладених в заяві ОСОБА_4 , дізнавач не зробив. Отже, рішення дізнавача є передчасним.
У зв`язку з наведеним слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова дізнавача скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення дізнавача - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1