Справа № 307/1265/18
Провадження № 1-кп/307/154/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2021 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження за № 0000105, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, сезонного робітника, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
15.02.2018 р., біля 20.40 год., в нічний час доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Головній, у смт. Буштино, біля будинків № 386, 388, ОСОБА_7 , діючи всупереч вимогам п.п. 2.3. «б», 12.3. Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, який переходив проїзну частину дороги зліва на право по ходу руху вказаного автомобіля, яку він був об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , в результаті чого той отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ст. 286 ч. 2 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину визнав частково. Пояснив, що 15.02.2018, на автомобілі марки «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 , зі швидкістю до 50 км/год, рухався по вулиці Головній, у смт. Буштино, в напрямку м. Хуст. Попереду, на відстані близько 100 метрів від себе побачив транспортний засіб, який здійснював розворот. Коли водій того автомобіля завершив маневр, він побачив на середині своєї смуги руху потерпілого, який переходив дорогу зліва на право. Перший раз він побачив потерпілого за 30 метрів від себе. Оскільки на зустрічній смузі руху не було автомобілів, то він повернув у лівий бік, але все одно правим боком бампера зачепив потерпілого, ногу якого затягнуло і той впав на капот. Екстрене гальмування не здійснював. Після того як збив потерпілого проїхав декілька метрів, потім розвернувся, щоб подивитися що сталося. З одного з дворогосподарств вийшла жінка, яка викликала швидку. Очевидців під час ДТП не було. Ліхтарі вуличного освітлення горіли лише на його смузі руху. ОСОБА_8 був одягнутий у чорний одяг.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю.

Із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схеми та фототаблиць до нього, від 15.02.2018 р. убачається, що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться у смт. Буштино, по вулиці Головній, напроти будинків № 386, 388, 390. Вид покриття дороги асфальтобетонне. Стан покриття сухий. Дорожнє покриття для двох напрямів, шириною 8 метрів. Ширина узбіччя 3 м. Ділянка дороги (вулиці) в момент огляду освітлена вуличним електроосвітленням. Автомобіль марки «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 , розташований на вулиці Тисянській, на відстані 21.3 м., від вулиці Головної в смт. Буштино. Сліди шин та гальмування відсутні. Ознаки напрямку руху транспортного засобу по осипу скла та елементів пластмаси. Наявність відокремлених від транспортного засобу частин та інших об`єктів (крил, коліс, уламків кузова, частинок фарби, осколків скла, обсипання землі, вантажу, що перевозиться, слідів рідини та ін.) складається з осипу скла загальною довжиною 59 метрів та шириною 4 метри. Труп чоловічої статі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташований у лежачому положенні на схилі у правому кюветі в напрямку м. Хуст.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 на правому передньому крилі наявна вм`ятина, пошкоджено вітрове скло в правій частині, деформована права стійка, розбита права фара та поворотний ліхтар, пошкоджений бампер та деформований капот з правого боку.

Висновком експерта № 10/21 від 27.02.2018 стверджено, що на момент огляду та на момент ДТП робоча гальмівна система, система рульового керування досліджуваного автомобіля «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 , знаходяться у працездатному стані та могли виконувати функції передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей систем виявлено не було. На момент огляду та на момент ДТП система освітлення досліджуваного автомобіля «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 , знаходилася частково в непрацездатному стані через пошкодження правої блок-фари. На момент огляду рульове керування та гальмівна системи автомобіля «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 , знаходилися у працездатному стані. Несправності системи освітлення, а саме пошкодження правої блок-фари виникли під час дорожньо-транспортної пригоди.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.03.2018 р. за участю свідка ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 стверджено, що конкретна видимості пішохода для водія автомобіля «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 становила 59.5 метрів, а пішохід ОСОБА_8 подолав 6.3 м. за 5 секунд, перейшовши на протилежний бік дороги на відстань 1.7 м. від правого краю.

Відповідно до висновку експерта № 10/80 від 27.03.2018 в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 12.2. та 12.3. Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці пішохід ОСОБА_8 повинен керуватися вимогами пунктів 4.1., 4.14. (а, б) та 4.4. Правил дорожнього руху. Для оцінки дій пішохода, у відповідності з вказаними пунктами, не потрібно спеціальних знань у галузі автотехніка і дана оцінка може бути здійснена органами слідства та суду самостійно. Водій автомобіля «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_7 мав технічну можливість зупинити транспортний засіб до місця контактування шляхом застосування екстреного гальмування і уникнути зіткнення в момент виникнення йому небезпеки для руху. З технічної точки зору причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди, стали дії водія автомобіля «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , який не дотримався вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, маючи технічну можливість об`єктивно оцінити дорожню обстановку, не застосував своєчасно гальмування транспортного засобу.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 49 від 15.03.2018 ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів кісток склепіння та основи черепа із значним дефектом кісток правої половини черепа та повною відсутністю речовини головного мозку, закритого перелому правої стегнової кістки, лоскутної забійно-рваної рани правого кульшового суглобу та множинних саден тильної поверхні правої кисті. Вищевказані тілесні ушкодження знаходяться в причинному зв`язку з настанням його смерті, могли виникнути в момент ДТП та відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень і є не сумісними із життям. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_8 , можна припустити, що в момент первинного контактування потерпілий знаходився у вертикальному, або близькому до цього положенні, причому удар виступаючою частиною легкового автомобіля в область зовнішньої поверхні стегна послідував збоку і справа. При судово-токсикологічному дослідженні в крові від трупа ОСОБА_8 виявлено 3.32 проміле, а в сечі 4.09 проміле етилового спирту. Дана концентрація алкоголю в крові живої людини відповідає важкому алкогольному отруєнню, при якому може наступити смерть.

Із відеозапису з камери спостереження на вул. Головній у смт. Буштино видно, як пішохід ОСОБА_8 , пропустивши автомобіль, що рухається в напрямку м. Тячів, починає переходити проїзну частину дороги зліва направо, перпендикулярно рухові автомобіля, яким керує обвинувачений ОСОБА_7 , що рухається в напрямку м. Хуст. Самого моменту наїзду на відеозапису не видно через погану якість зображення. Однак видно, як автомобіль ОСОБА_10 проїжджає орієнтовне місце наїзду на пішохода, а через декілька десятків секунд розвертається і під`їжджає до місця ДТП.

Таким чином, оцінивши у сукупності всі зібрані по справі докази, які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ст. 286 ч. 2 КК України, за наступних обставин. Критичного дня, обвинувачений ОСОБА_7 , керував автомобілем «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 по вул. Головній в смт. Буштино, з невстановленою слідством швидкістю, згідно його показань до 50 кілометрів на годину. Між двома перехрестями, з вулицею Тисянська, яка прилягає до Головної ліворуч, по ходу руху обвинуваченого та вулицями Карпатська і Широкий Путь, які дещо далі (в напрямку м. Хуст), прилягають до вулиці Головна ліворуч і праворуч, пішохід ОСОБА_8 , не маючи на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, пропустивши автомобіль, який рухався у напрямку м. Тячів, відразу почав переходити на протилежний бік вулиці у невстановленому місці, хоча поблизу були два перехрестя. В цей час у напрямку міста Хуст рухався автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 , який ОСОБА_11 не міг не бачити, так як у автомобіля були увімкнуті фари, перешкод для його виявлення на дорозі не було і перед початком руху загиблий мав можливість його побачити. Однак він продовжив рух перпендикулярно руху автомобіля обвинуваченого в результаті чого стався наїзд автомобіля на нього.

Наведеним вище висновком автотехнічної експертизи стверджено, що не дивлячись на те, що загиблий розпочав перехід проїзної частини дороги відразу після того, як проїхав автомобіль, який рухався назустріч обвинуваченому, ОСОБА_10 мав можливість на безпечній відстані побачити його і вжити передбачених правилами дорожнього руху заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та уникнути наїзду на ОСОБА_8 .

Отже при розгляді даного кримінального провадження судом було встановлено, що крім порушення правил дорожнього руху обвинуваченим, з боку загиблого ОСОБА_8 , у крові якого на момент смерті виявлено 3.2, а в сечі 4.09 проміле етилового спирту, також було допущено ряд порушень правил дорожнього руху, зокрема п.п. 4.4, 4.7, 4.8, 4.10 та 4.14.

Так згідно п. 4.4, 4.7, 4.8, 4.10, ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху. Пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. Якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки. Перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.

Відповідно до 4.14. пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Посилання захисника на порушення допущені органом досудового розслідування під час проведення слідчого експерименту суд відхиляє, так як із відеозапису видно, що ОСОБА_8 розпочав рух із лівого краю проїзної частини дороги після того, як пропустив зустрічний для ОСОБА_10 автомобіль, а наїзд на нього, згідно показань обвинуваченого, відбувся за 1.7 м. від правого краю дороги. Також на відеозапису видно, що загиблий не біг. Експерт автотехнік робив висновок про наявність можливості у обвинуваченого уникнути наїзду виходячи із швидкості руху автомобіля, яку назвав ОСОБА_10 до 50 кілометрів на годину, що є максимально допустимою у населеному пункті. А відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, і стан транспортного засобу щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Це означає, що дозволена ПДР максимальна швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах може бути допущена тільки у тих випадках коли цього дозволяє дорожня обстановка, а не у будь-яких випадках. Тому погодні умови при проведенні слідчого експерименту не могли істотно вплинути на його результати.

Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно; обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. із послідуючими змінами звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Згідно п. 5 цієї ж постанови судам треба мати на увазі, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті (наприклад, вчинення злочину внаслідок збігу випадкових обставин чи неправильної поведінки потерпілого, відвернення підсудним шкідливих наслідків злочину, часткове відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди). Визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

Статтею 75 КК передбачено, що суд може звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням, якщо дійде висновку про можливість його виправлення без відбування покарання. У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Враховуючи наведені пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, досудову доповідь органу пробації з якої вбачається, що ризик повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюється як низький, тому з врахуванням особистості обвинуваченого, його способу життя, історії правопорушення орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, а також ту обставину, що однією з підстав виникнення ДТП стало грубе порушення правил дорожнього руху і самим загиблим, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_7 основне і додаткове покарання у межах санкції передбаченої статтею 286 ч. 2 КК України з іспитовим строком в частині основного покарання.

Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експерта, які згідно ст. 124 ч. 2 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави, тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_7 витрат за проведення експертиз в дохід держави в сумі 1430 грв.

За таких обставин, керуючись стст. 368, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі стст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного йому основного покарання, якщо він протягом 2-х (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, або роботи.

Речові докази: автомобіль марки «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 - залишити в обвинуваченого ОСОБА_7 ; CD-R диски з відеозаписами залишити при матеріалах кримінального провадження.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz Е 250 Т», н/з НОМЕР_1 повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 1430 (тисяча чотириста тридцять) гривень за проведення експертиз.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 повторно не обирався.

Цивільний позов по справі не подано.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1