Справа №297/1313/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегове об`єднане судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 від 22 квітня 2021 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Батрадь Берегівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, в порядку ст. 89 КК України, несудимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:
21 квітня 2021 року близько 20:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи у центрі с. Батрадь Берегівського району Закарпатської області, зустрівши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запропонував йому випити спиртних напоїв, після чого вони вдвох пішли до ОСОБА_4 додому, де перебуваючи у кухонній кімнаті житлового будинку АДРЕСА_1 , розпивали алкогольні напої до 23:00 години, після чого ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, затіяв сварку з потерпілим ОСОБА_5 , в ході якої, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс останьому не менше 7 ударів рукою затиснутою в кулак в область обличчя, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді множинних синців та саден обличчя, крововиливів в склеру обох очей, садна лівого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, а також лінійного перелому кута нижньої щелепи зліва, які спричинили тривалий розлад здоров`я, що перевищує 21 добу, і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, після чого, з метою зменшення опорута реалізації дій, направлених на позбавлення волі ОСОБА_5 , здійснив психологічний та фізичний тиск відносно нього, шляхом демонстрування йому металевого розкладного ножа. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 зв`язав ОСОБА_5 руки та ноги клейкою стрічкою, чим позбавив його волі, після чого взявши з господарського приміщення металевий ланцюг з навісним замком, одягнув його на шию останньому, зачинивши навісний замок за допомогою наявного у нього ключа, та за допомогою металевого дроту прикував його до ніжки дерев`яного столу у кухонній кімнаті вищевказаного будинку, чим позбавив можливості ОСОБА_5 самостійно покинути житловий будинок, та незважаючи на неодноразові прохання відпустити його, утримував останнього у вказаному приміщенні проти його волі, та позбавив його можливості вільно пересуватись до моменту, коли потерпілому ОСОБА_5 близько 05:00 години 23 квітня 2021 року самостійно вдалося розірвати клейку стрічку та металевий провід і втекти, чим самим ОСОБА_4 порушив гарантоване ст. 29 Конституції України право ОСОБА_5 на свободу.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у незаконному позбавленні волі людини, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто, в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю та пояснив, що ввечері 21 квітня 2021 року зустрів у центрі с. Батрадь Берегівського району Закарпатської області ОСОБА_5 та запропонував йому випити. Після чого вдвох вони пішли до нього додому, де розпивали алкогольні напої. Раптом між ними виникла сварка, вході якої він наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаком в обличчя, після чого, з метою залякування, показав йому розкладний ніж. Додав, що за допомогою скотча зв`язав потерпілому руки та ноги, тим самим позбавив його волі, після чого одягнув металевий ланцюг з навісним замком йому на шию, зачинивши такий на ключ, та за допомогою металевого дроту прикував його до ніжки дерев`яного столу у кухонній кімнаті. Ствердив, що таким чином утримував потерпілого ОСОБА_5 у себе вдома проти його волі. Однак, потерпілому ОСОБА_5 вдалося втекти. Ствердив, що вчинив такі дії з метою залякування потерпілого. Не заперечив, що знаходився в стані алкогольного сп`янніння. У вчиненому розкаявся, обіцяв у майбутньому подібного не вчиняти. Просив суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердив, що у квітні 2021 року, точної дати та часу вже не пам`ятає, ОСОБА_4 запросив його до себе додому випити. Так, вдома у останнього вони розпивали алкогольні напої. Раптом між ними виникла сварка, вході якої останній наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя, та залякував ножем, після чого скотчем зв`язав йому руки та ноги, тим самим позбавив його волі, та одягнув металевий ланцюг з навісним замком йому на шию, зачинивши такий на ключ, та за допомогою металевого дроту прикував його до столу. Ствердив, що таким чином ОСОБА_4 утримував його у себе вдома проти його волі, незважаючи на його неодноразові прохання відпустити його. Однак, під ранок йому вдалося втекти. Ствердив, що претензій до обвинуваченого не має, просив суворо його не карати.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з допитом обвинуваченого, потерпілого, та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого. При цьому, судом учасникам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у незаконному позбавленні волі людини, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто, в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, є доведеною, а юридична кваліфікація його дій за зазначеною статтею правильною.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 54), в порядку ст. 89 КК України, є не судимим (а.с. 52-53), потерпілий ОСОБА_5 претензій до обвинуваченого не має, суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.
Те, що ОСОБА_4 вчинив злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, суд відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, враховує як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу винного та конкретні обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі та в межах санкції ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі, та із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним в майбутньому нових кримінальних правопорушень.
При цьому, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого в їх сукупності, тяжкість злочинів, та конкретні обставини справи, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, вважає звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Так, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає, скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області №297/921/ 21 від 26 квітня 2021 року (а.с. 59-61).
Долю речових доказів суд вважає вирішити в поряку ст. 100 КПК України (а.с. 56-58).

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 припинив свою дію. Клопотань про обрання відносно останнього запобіжного заходу в ході судового розгляду кримінального провадження не надходило.
Цивільний позов по справі не заявлено. Судові витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
засудив:
Визнати винним ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Визнати винним ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення, та покласти на нього обов`язки згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області №297/921/ 21 від 26 квітня 2021 року, після набрання вироком законної сили, - скасувати.
Речові докази: клейку стрічку «скотч», яку упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» з номером на горловині SUD 1027461; металевий ніж розкладний, упакований до спеціального пакету «Національна поліція України» з номером на горловині SUD1027459; вирізку з простині, яку упаковано до паперового конверту НПУ; вирізку з тканини зі слідами бурої речовини, яка за зовнішніми ознаками подібна до крові, яку упаковано до паперового конверту НПУ; вирізку з подушки зі слідами бурої речовини, яка за зовнішніми ознаками подібна до кров, яку упаковано до паперового конверту НПУ; металевий провід, який упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» з номером на горловині SUD 1027460; вирізку з килима, яку упаковано до паперового конверту НПУ; ключ, який вилучено та упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» з номером на горловині SUD1027462; металевий ланцюг з металевим навісним замком, який вилучено та упаковано до спеціального пакету з написом «Національна поліція України» з номером на горловині SUD2033528, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вирком суду законної сили, - знищити

-
Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_6