Номер провадження: 11-сс/813/970/21
Номер справи місцевого суду: 494/636/21 1-кс/494/427/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 09.06.2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000088 від 04.03.2021 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 України, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання заступника начальника СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави у сумі 113500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот), строком до 07.08.2021 року

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження 0000088 від 04.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він діючи повторно, умисно, в ніч з 02.01.2021 року на 03.01.2021 року, більш точний час слідством не встановлено, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, прибув до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , шляхом відчинення незамкненої на замок металевої хвіртки, незаконно проник на огороджену територію подвір`я вказаного домоволодіння, де шляхом пошкодження дерев`яних вхідних дверей, незаконно проник до будинку вказаного домоволодіння.
Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи в одній з кімнат будинку, діючи з прямим умислом, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, таємно викрав зовнішній акумулятор марки «REMAX PRODА» « PP-V12 VANGUARD 12000 mAh», синього кольору, вартістю 520 грн., що належить ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_7 розпорядився викраденим майном на свій власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 520 грн.
04.03.2021року відомості про кримінальне правопорушення за ч.3 ст.185 КК Українивнесені до ЄРДР за №0000088.
05.05.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, зокрема вручена особисто ОСОБА_7 підозра 06.05.2021 року.
19.05.2021 року заступник начальник СВ звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 09.06.2020 року задоволено клопотання заступника начальника СВ та до підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, строком до 07.08.2021 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи обґрунтованість підозри, посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник, вказує, що обраний відносно підозрюваного запобіжний захід є занадто суворим з огляду на обставини справи, особу підозрюваного та мінімізованість ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник зазначає, що підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування або перешкоджати досудовому слідству в інший спосіб. Крім того, захисник вказує, що ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я, що унеможливлює його перебування під вартою.

Захисник посилається на те, що підозрюваний щиро розкаявся у вчиненому злочині, самостійно з`явився за першим викликом до слідчого для отримання повідомлення про підозру, а в подальшому, усвідомлюючи що може бути взятий під варту, також самостійно з`явився до районного суду для розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що свідчить про відсутність у нього наміру переховуватися від органу досудового розслідування або в інший спосіб перешкоджати слідству. З урахуванням наведеного захисник вважає, що до підозрюваного можливо обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Апеляційний розгляд проведено за відсутністю прокурора, який будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України (далі КПК) основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК , підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
На думку апеляційного суду під час розгляду клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя не в повній мірі врахував зазначені вимоги закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого з урахуванням положень ч.2 ст.183 КПК може бути застосований такий запобіжний захід, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК.
Оскаржуване рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, наявністю судимостей, а також наявністю ризиків: можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілого або перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином.
Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Матеріали кримінального провадження, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри. Крім того, сторона захисту не оспорює наявність обґрунтованої підозри.

Що стосується доводів захисника про необґрунтованість ухвали слідчого судді щодо обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу, то вони заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Апеляційний суд наголошує, що тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно не підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Крім того, в зазначеному Рішенні ЄСПЛ звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши сторони кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного є занадто суворим, а рішення про його застосування слідчим суддею не мотивоване належним чином.
Так, мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності; можливого незаконного впливу на потерпілого з метою зміни та викривлення їх показів.
Однак, апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею залишено поза увагою наступні обставини справи: підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання на території Одеської області, має незадовільний стан здоров`я, щиро розкаявся у вчиненому.
Вказані обставини дають підстави стверджувати, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду та перешкоджання встановлення обставин в даному кримінальному провадженні є мінімізованим.
Крім того, доводи клопотання заступника начальника СВ про існування ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд визнає декларативними, оскільки згідно матеріалів судової справи, підозрюваний самостійно, за першим викликом, з`явився до слідчого для отримання підозри 06.05.2021 року, а отримавши повідомлення про підозру та, за першим викликом добровільно з`явився до суду першої інстанції для розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому, слід зазначити, що підозрюваному ОСОБА_7 було повідомлено про підозру 05.05.2021 року, а вручена особисто ОСОБА_7 06.05.2021 року, про що свідчить його підпис, але заступник начальника СВ звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу 24.05.2021 року, про що свідчить штамп районного суду, 25.05.2021 року призначене судове засідання було відкладено для призначення підозрюваному захисника, при цьому 09.06.2021 року ОСОБА_7 добровільно з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Наведені обставини свідчать про необґрунтованість доводів клопотання заступника начальника СВ про існування в такому ступені ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, що може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки незважаючи на неможливість в повному обсязі виключати цей ризик, він, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, є мінімальним та запобігти цьому ризику можливо шляхом обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.
В обґрунтування доведеності існування ризиків ухилення від органу досудового розслідування та вчинення підозрюваним нового злочину, клопотання містить відомості, що в Іванівському районному суді Одеської області та Березівському районному суді Одеської області(суддя ОСОБА_11 ) перебувають на розгляді обвинувальні акти відносно ОСОБА_7 , у вчиненні аналогічних корисливих злочинів.
Апеляційний суд визнає безпідставними такі доводи клопотання, оскільки на теперішній час остаточне рішення в зазначених кримінальних провадженнях судом не прийнято та ОСОБА_7 вважається таким, що не має судимості, а тому з огляду на презумпцію невинуватості, передбаченої основним законом України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, існування відносно підозрюваного іншого кримінального провадження за його обвинуваченням, не може слугувати безумовною або вирішальною обставиною, яка обумовлює необхідність обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні.
За наведених обставин апеляційний суд констатує, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, проживає на території одеської області, маючи незадовільний стан здоров`я, та недоведеністю органом досудового розслідування, що підозрюваний в будь-який спосіб заважав кримінальному провадженню, є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, який в даному випадку є занадто суворим.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає.
Оскільки матеріали кримінального провадження містять докази щодо обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, апеляційний суд, вважає необхідним обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом на працю, яке є одним з пріоритетних соціальних прав, закріплених у ст.41 Конституції України.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, на думку апеляційного суду, буде цілком співмірним інкримінованому підозрюваному злочину та його особі, зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також забезпечить останньому реалізацію права на працю, що також буде сприяти відшкодуванню ним шкоди, спричиненої злочином, у разі визнання його винним.
Крім того, апеляційним судом встановлені інші обставини, які тягнуть за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді.

Так, приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя не врахував положень КПК та не вірно визначив строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу до підозрюваного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під-варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Разом з цим, резолютивна частина оскарженої ухвали містить рішення слідчого судді щодо строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07.08.2019 року, що не відповідає вимогам закону, з огляду на таке.
Визначаючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчому судді слід було керуватися положеннями ч.3 ст.115 КПК щодо обчислення процесуальних строків, а також вимогами ст. 176 КПК, відповідно до якої запобіжний захід це захід забезпечення кримінального провадження, який застосовується у відповідній стадії кримінального провадження.

Положеннями п.2 ч.1 ст.219 КПК визначено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчинені злочину.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 повідомлення про підозру вручене 05.05.2021 року, а тому строк досудового розслідування становить до 05.07.2021 року.

Інших відомостей, що строк досудового розслідування кримінального провадження №0000088 від 04.03.2021 року відносно ОСОБА_7 , було продовжено, матеріали справи не містять.

З таких обставин слідчий суддя мав право застосувати запобіжний захід лише строком до 05.07.2021 року.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя недотримався вимог процесуального закону при визначені розміру застави, оскільки ухвала в цій частині не мотивована.

У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Однак, слідчий суддя, незважаючи на встановлений у кримінальному провадженні розмір шкоди 520 гривень, визначив заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 113500 гривень. При цьому, слідчий суддя не навів в ухвалі жодної підстави, яку він вважає такою, яка давала можливість слідчому судді, визначити розмір застави, який більш ніж у 200 разів перевищує вартість предмету посягання.

Наведене свідчить про те, що слідчий суддя визначив розмір застави, який є вочевидь завідомо непомірним для підозрюваного, а тому оскаржена ухвала не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання заступника начальника СВ про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та із застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 09.06.2021 року у кримінальному провадженні №0000088 від 04.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 України, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання заступника начальника СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 у кримінальному проваджені №0000088 від 04.03.2021 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло де він мешкає, за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

- утримуватись від спілкування з потерпілим, іншими учасниками кримінального провадження визначеними слідчим або прокурором;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інший документ, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді домашнього арешту та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників Березівського РВП ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді цілодобового домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 30.06.2021 року та закінчується 05.07.2021 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору до відома, та начальнику Березівського РВП ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4