Справа № 632/401/21
провадження № 1-кп/632/71/21

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Васищеве Харківського району Харківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2021 року до суду надійшло клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строківдавності ОСОБА_4 .

Згідно із вказаним клопотанням ОСОБА_4 підозрюється у тому, що, працюючи на посаді водія-інкасатора ПАТ «Райфайзенбанкаваль» 04 серпня 2017 року о сімнадцятій годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 315 CDI» оперативний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому також знаходилися охоронці ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та інкасатор ОСОБА_10 , рухався по автомобільній дорозі сполученням «Мерефа Лозова - Павлоград», на ділянці дороги 67км+750м,у напрямку від селища Біляївка Первомайського району Харківськоїобласті до міста ПервомайськийХарківської області, зі швидкістю близько 80км/год.

При об`їзді вибоїни на зазначеній ділянці автодороги, ОСОБА_4 , грубопорушивши пункт 10.1 розділу 10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та пункт 12.1 розділу 12 цих же Правил, який передбачає, щопід час вибору в установленихмежах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожнюобстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стантранспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечнокерувати ним, здійснив маневр, не врахувавши дорожню обстановку та непереконався у безпеці свого маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , в салоні якого знаходився пасажир ОСОБА_12 , та який рухався по зустрічній смузі.

Внаслідок зіткнення водій автомобіля «Ford Focus» ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому с/3 лівої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів; закритого гвинтоподібного перелому межі середньої-нижньої третини правої плечової кістки зі зміщенням фрагментів, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості; пасажир автомобіля «Ford Focus» ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у виді одного компресійного неускладненого перелому тіла Th12 грудного хребця, що відноситься до тілесного ушкодження середньогоступеня тяжкості; пасажир автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 315 CDI» оперативний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді одного закритого переломухірургічної шийки правого плеча з незначним зміщенням фрагментів та забоюгрудної клітини, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості.

Зазначені вище порушення водієм ОСОБА_4 пунктів 10.1, 12.1 розділів 10, 12 Правил дорожнього руху, знаходяться у причинному зв`язку з наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

ОСОБА_4 та його захисник також просили задовольнити клопотання прокурора.

При цьому ОСОБА_4 просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження - закрити.

Також ОСОБА_4 заявив, що розуміє суть підозри, підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, а також свої права заперечувати проти закриття кримінального провадження та на проведення судового провадженняв повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_11 та потерпіла ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з наведених підстав та закриття щодо нього кримінального провадження, не заперечували.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, враховуючи думку потерпілих, дослідившинадані документи, суд доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки воно є законним і обґрунтованим.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За приписами ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Положеннями ст. 49 КК Українивизначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - цепередбачений ст. 49 КК Українипевний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Згідно з положенням п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції станом на 04 серпня 2017 року, особа звільнялася від кримінальної відповідальності у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Частина 2 ст. 12 КК України, в редакції станом на 04 серпня 2017 року передбачала, що злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 286 КК Українив редакції, станом на 04 серпня 2017 року,було передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке каралося штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 1256-IX від 18 лютого 2021 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Частиною 4 статті 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) визначено, що нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Частиною 1 статті 286 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Таким чином, в обох редакціях КК України, як на день вчинення кримінального правопорушення, так і на день постановлення ухвали, передбачено трьохрічний строк з дня вчинення особою кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили для звільнення особи від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 цього ж Кодексу є нетяжким злочином.

ОСОБА_4 роз`яснялася суть підозри, вищезгадана підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати у відношенні закриття кримінального провадження за цією підставою. Заперечень немає. Перешкоди для застосування ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження не вбачаються.

Оскільки ОСОБА_4 інкриміновані дії, які мали місце 04 серпня 2017 року, з дня їх вчинення пройшло більше трьох років і вказаний вище строк давності закінчився, враховуючи те, що в судовому засіданні не встановлені обставини, передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, які зупиняють та переривають перебіг строків давності, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч.1 ст. 46 КК України - у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України.

Під час досудового розслідування, як потерпілим ОСОБА_11 , так і потерпілим ОСОБА_12 були заявлені цивільні позови до Публічного акціонерного товариства «Райфайзенбанкаваль», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 129 КПК України, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Крім того, положеннями ст.ст. 286, 288 КПК України не передбачено вирішення цивільного позовуі прийняття відповідних процесуальних рішень при розгляді питання про звільнення від кримінальної відповідальності, та закритті у зв`язку із цим кримінального провадження.

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», які відображені у пункті сьомому постанови, у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, питання щодо цивільного позову можливо вирішити лише під час ухвалення вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а не під час постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, тому суд доходить висновку, що правові підставі для розгляду цивільних позовів та прийняття по ним процесуальних рішень відсутні.

На підставі ст. 49 КК України, керуючись ст. ст. 284, 288, 314 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 серпня 2017 року за № 0000666, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

Роз`яснити потерпілим право на звернення із цивільним позовом про відшкодування шкоди, завданої злочином, в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1