1Справа № 335/4654/21 1-кп/335/556/2021
УХВАЛА
30 квітня 2021 року м. Запоріжжя
У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджений:
28.04.2006 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
09.07.2007 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ст. 69, ст. 70 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком від 28.04.2006 та визначено 5 років позбавлення волі;
19.09.2012 Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;
14.07.2016 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком від 19.09.2012 та визначено позбавлення волі строком 4 роки 2 місяці;
16.12.2019 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років 8 місяців 48 днів з конфіскацією майна. Зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.01.2016 по 26.09.2019 на підставі ч. 5 ст.72 КК України із розрахунку 1 день за 2 дні позбавлення волі.
У клопотанні прокурор посилається на наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, прокурор зазначє про те, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків та обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років із конфіскацією майна, на підставі чого сторона обвинувачення вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення покарання.
Крім того, ОСОБА_4 обізнаний про місце мешкання потерпілих та свідків, які своїми показаннями підтверджують причетність до скоєного останнім кримінальних правопорушень, та з метою уникнути від відповідальності може незаконно впливати на потерпілих та свідків шляхом вмовлянь, залякування, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, неодноразово засуджений за вчинення тяжких корисливих злочинів, востаннє 16.12.2019 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187 КК України. Впродовж короткого часу після засудження обвинувачується у вчиненні нових тяжких злочинів, що дає підстави вважати, що систематичне скоєння корисних кримінальних правопорушень є єдиним його джерелом прибутку. Данні підстави вказують на те, що ОСОБА_4 залишаючись на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням зазначеного, прокурор посилається на те, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.
Про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, передбаченого п.1 ч.1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість та систематичність вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.
Неможливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч.1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що на час звернення з клопотанням до суду не надходило відповідних клопотань від поручителів.
Про неможливість обрання до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави свідчить те, що обвинувачений не працевлаштований, обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів та єдиним джерелом його доходу є матеріальні блага, отримані злочинним шляхом, які не можуть бути внесені як застава з метою забезпечення покладених на нього обов`язків. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства до потерпілих.
Крім того, про неможливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який передбачений п.4 ч.1 ст.176 КПК України свідчить саме систематичне скоєння кримінальних правопорушень, принципове ігнорування встановлених норм моралі в суспільстві, тяжкість вчинених злочинів та наявність можливості переховуватись від суду і подальшого порушення більш м`яких запобіжних заходів передбачених п. 3 ч.1 ст. 176 КПК України та п. 4 ст. 176 КПК України.
У зв`язку з зазначеним, з метою захисту громадян і суспільства від злочинних посягань, та з метою присікти злочинну діяльність ОСОБА_4 сторона обвинувачення вважає, що неможливо запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, просить клопотання задовольнити та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 беззаперечно підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити, оскільки вони побоюються за своє життя, бо обвинувачений ОСОБА_4 знає де вони мешкають та після скоєного обвинуваченим їм страшно ходити по вулиці.
Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, оскільки він має місце постійного мешкання де проживає з цивільною дружиною, до затримання працював неофіційно та зазначив про те, що не має наміру переховуватися та зобов`язується з`являтися за викликом до суду.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ризики на які посилається прокурор є надуманими та не доведеними.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; чинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Так, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10 березня 2021 року до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06.05.2021 року включно, без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків та обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який законом передбачена можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років та у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за який законом передбачена можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років із конфіскацією майна, та які відповідно до ст.12 КК України належать до категорії тяжких злочинів.
З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення покарання.
Крім того, ОСОБА_4 обізнаний про місце мешкання потерпілих та свідків, а тому з метою уникнути відповідальності може незаконно впливати на них, що на думку суду, є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, неодноразово засуджений за вчинення тяжких корисливих злочинів, востаннє 16.12.2019 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187 КК України. Впродовж короткого часу після засудження обвинувачується у вчиненні нових тяжких злочинів, що дає підстави вважати, що систематичне скоєння корисних кримінальних правопорушень є єдиним джерелом його прибутку. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про те, що залишаючись на волі ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням зазначеного, суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України а саме: переховування від суду; незаконний вплив на потерпілих та свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Крім того, суд не бере до уваги доводи обвинуваченого про те, що він має міцні соціальні зв`язки та проживає з цивільною дружиною та був неофіційно працевлаштований, оскільки жодних доказі на підтвердження зазначеного суду надано не було.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , у підготовчому судовому засіданні, суд виходить із встановлених слідчим суддею при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу обставин щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України, покарання за яке є значно суворішим, ніж за злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України. Крім того, у підготовчому судовому засіданні стороною захисту не ставилась під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.
Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, наявне обґрунтоване обвинувачення відносно ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, наявність ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, існуюча практика Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, усталена позиція Верховного суду, а також мета забезпечення належної поведінки обвинуваченої, свідчать про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
При визначенні виду можливого запобіжного заходу, суд враховує існування встановлених в підготовчому судовому засіданні ризиків та вважає необхідним обрати ОСОБА_4 , винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, не може запобігти доведеним ризикам і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та вказане в повній мірі відповідає меті такого запобіжного заходу та меті позбавлення особи свободи, як можливому законному випадку порушення такого права, передбаченому абз. с) ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод. Суд також бере до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування під вартою.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово засуджений за вчинення тяжких корисливих злочинів, впродовж короткого часу після засудження обвинувачується у вчиненні нових тяжких злочинів, є особою працездатного віку, проте до затримання офіційно не працював, суд приходить до висновку про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо останнього слід обрати строком на 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, що передбачено п.1 ч.4 ст.183 КПК України.
Разом з тим, суд вважає за необхідне відкласти проведення підготовчого судового засідання на іншу дату, оскільки обвинуваченим у підготовчому судовому засіданні було заявлено про погане самопочуття, йому було викликано швидку, яка госпіталізувала його до лікарні.
Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 314-316, 369-372, 392 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 30 квітня 2021 року до 29 червня 2021 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Встановити строк дії даної ухвали до 29.06.2021 року включно.
Відкласти проведення підготовчого судового засідання на 25 травня 2021 року на 10 год. 00 хв.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 05 травня 2021 року.

Суддя: ОСОБА_1