Справа № 357/3450/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2021 м.Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква Київської області кримінальне провадження № 0000417 від 18.03.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громаднина України, з неповною середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, немаючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 28.12.2015 Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 2) 10.04.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1360.00 грн.; 3) 09.02.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 4) 14.07.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений 08.09.2020 з Бориспільської ВК №119 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,-

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

11.03.2021 близько 17-30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку № 97 по вулиці Гризодубової в м. Біла Церква Київської області, біля магазину «Продтовари», діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_5 , попросив у нього скористатись його велосипедом марки «TREK» чорного кольору з сидінням та рульовою вилкою білого кольору, щоб покататись, не маючи при цьому наміру його повертати. Потерпілий ОСОБА_5 , добросовісно помиляючись у тому, що ОСОБА_3 поверне йому вищезазначене майно, надав останньому велосипед марки «TREK» чорного кольору з сидінням та рульовою вилкою білого кольору.

Взявши вказаний велосипед, ОСОБА_3 поїхав з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, того ж дня передавши його своєму знайомому ОСОБА_6 для подальшої застави до ломбарду, при цьому не повідомляючи останньому, що даний велосипед він здобув протиправним шляхом. ОСОБА_6 , добросовісно помиляючись, вважаючи велосипед марки «TREK» таким, що належить ОСОБА_3 , того ж дня близько 19-30 год. заклав вказану річ під заставу до ломбарду ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за що отримав грошові кошти у сумі 800.00 грн, які в подальшому передав ОСОБА_3 , а той витратив їх на власні потреби.

Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди у розмірі 6085.00 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 при допиті в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Пояснив, що 11.03.2021 він із своїми знайомими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 сиділи біля магазину за адресою: м. Біла Церква Київської області по вул. Гризодубової, 97. Він попросив у ОСОБА_5 гірського велосипеда марки «Трек» чорного кольору із сидінням та рульовою вилкою білого кольору щоб покататися. Покатався та через пів години повернувся на місце, де вони продовжили спілкування. Після цього біля 17-30 год. він вирішив взяти у потерпілого цей же велосипед, щоб здати його в ломбард. Для цього він попросив у потерпілого велосипеда щоб покататися та поїхав на ньому у ломбард. По дорозі він зустрів свого знайомого ОСОБА_6 та попросив здати велосипед у ломбард від свого імені. При цьому він повідомив ОСОБА_6 , що даний велосипед належить йому. ОСОБА_6 здав велосипед в ломбард ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія», який розташований по АДРЕСА_2 , отримавши кошти в сумі 800.00 грн. вказані кошти він передав йому, а він витратив на власні потреби. Зазначає, що із вартістю велосипеда погоджується, збитки завдані потерпілому відшкодував шляхом повернення велосипеда, попросив у нього пробачення, щиро розкаюється та запевняє, що зробив для себе відповідні висновки та не буде допускати подібних випадків у майбутньому.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, цивільний позов до обвинуваченого не заявляв. Отже, така процесуальна поведінка потерпілого вказує на те, що він усувається від участі в зазначеній справі.

Відповідно до ст. 325 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження вирішено питання про можливість розгляду кримінального провадження без потерпілого ОСОБА_5 , оскільки за його відсутності можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, а претензій майнового характеру до обвинуваченого він не заявляє.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст.349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого та стосуються речових доказів у справі.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого та речових доказів суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_3 доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, має не зняту та непогашену судимість, офіційно не працює, неодружений, утриманців не має, на обліку у лікаря нарколога і у лікаря психіатра не перебуває.

Згідно висновку органу пробації, враховуючи високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства, виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення чи обмеження волі на певний строк.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи майновий стан ОСОБА_3 , його офіційну непрацевлаштованість, відшкодування потерпілому завданої шкоди, приймаючи до уваги досудову доповідь орану пробації, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі та звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відстуні.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ у справі - велосипед чорного кольору марки «TREK», який згідно розписки від 22.03.2021 переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили вважати повернутим його власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1