15.04.2021
Справа № 642/2203/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2021 р. Ленінського районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання слідчого СВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджено прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова про арешт майна по кримінальному провадженню за №0000158 від 13.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, -

встановив:

Слідчим відділом ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000158 від 13.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме незаконне зберігання з метою збуту психотропних речовин.

Під час досудового розслідування встановлено, що 13.04.2021 о 19 годин 00 хвилин, на вулиці, за адресою: м. Харків, вул. Афанасівська, буд. 51, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 307 КПК України було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході проведення обшуку затриманого, у ОСОБА_4 була виявлена пластикова колба з кристалічною речовиною синього кольору, яка зі слів затриманого являє собою психотропний наркотик «солі» (PVP) яку він зберігав з метою збуту. Крім того у ОСОБА_4 був виявлений мобільний телефон «Samsung A-50» IMEI-1: НОМЕР_1 IMEI-2: НОМЕР_2 . Затриманий пояснив, що даний телефон належить йому та він використовував його для фото фіксування місць, де він сховав «закладки» з наркотиками. Також ОСОБА_4 добровільно розблокував свій мобільний телефон обладнаний логічним захистом (графічним паролем) та показав 10 фотографій із зображенням місць, зроблених ним так званих «закладок».

13.04.2021 вищезазначені речі, постановою слідчого були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000158 від 13.04.2021. Вказані речі належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.04.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Повернення вилучених речей може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, отриманню доказів протиправної діяльності ОСОБА_4 та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначених речей може бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що буде взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних негласних слідчих (розшукових) дій та судових експертиз.

В судове засідання слідчий повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання.

Подав заяву в якій клопотання підтримав, просив розглянути без нього.

Власник майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про розгляд клопотання, надав заяву, щодо розгляду клопотання у його відсутність, щодо накладення арешту не заперечував.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі сторін.

Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

На підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВП №2 Харківського РУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, на вилучений під час обшуку затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його мобільний телефон «Samsung A-50» IMEI-1: НОМЕР_1 IMEI-2: НОМЕР_2 , який було проведено за адресою: АДРЕСА_1 .

Місцем зберігання речового доказу мобільного телефону «Samsung A-50» IMEI-1: НОМЕР_1 IMEI-2: НОМЕР_2 прошу визначити камеру схову речових доказів ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1