Справа № 140/3303/18
Провадження №11-кп/801/435/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем: ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні Гайсинського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Мотивуючи прийняте рішення зазначено, що ризики, встановлені судом при обранні та продовженні запобіжного заходу продовжують існувати, а інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть гарантувати належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, про які наголошував прокурор, відсутні, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він не переховувався від органів досудового розслідування і суду, викладені прокурором доводи про те, що він перебував у розшуку нічим не підтверджені, усі речі та документи з місця події злочину були вилучені відразу слідчим, а тому він не може знищити, сховати чи спотворити докази, свідки та потерпіла вже допитані в судовому засіданні, а тому він не може незаконно на них впливати, вчиняти інші кримінальні правопорушення він не має намірів. Крім того, просить звернути увагу на те, що на його утриманні троє малолітніх дітей, одна дитина інвалід дитинства, він був офіційно працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі порушує питання скасування ухвали суду першої інстанції та постановленні нової, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити, а його клопотання, заявлене в ході судового розгляду, про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання задовольнити.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що в межах кримінального провадження допитані усі свідки сторони обвинувачення та потерпіла, яка зокрема заперечувала свої покази, які вона давала під час досудового розслідування та вказувала, що ОСОБА_7 не вчиняв щодо неї інкримінованого йому кримінального правопорушення. Щодо інших ризиків, то вони грунтуються на припущеннях та не підтверджені в судовому засіданні. Крім того, на утриманні у ОСОБА_7 двоє неповнолітніх дітей син та донька, яка має поганий стан здоров`я та потребує допомоги батька. Також зазначає, що ОСОБА_7 вже більше двох років утримується під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти їх задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

Нормами ч.2 ст. 331 КПК України визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, який був вчинений ним під час невідбутої частини покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 03.02.2011 за ч.1 ст. 115 КК України, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання та продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого не зникли та виправдовують продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також судом відповідно ст. 178 КПК України враховано, що обвинувачений має негативну репутацію, оголошувався у розшук, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки немає власної сім`ї, засобів для існування, житла. Крім того, свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив невиконання процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні обвинуваченим.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 і таке рішення цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4