ун. № 759/1342/21
пр. № 1-кп/759/672/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2021 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0004603 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Іванків Київської області, громадянки України, освіта середня, не заміжня, не працююча, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.1 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 , відповідно до Наказу № 00653-20п від 31.08.2020 року перебувала на посаді продавця-консультанта магазину «Армані Ексчендж-3» та відповідно до Договору № ДКМВ/2020/20-ITOP про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, остання являється членом колективу (бригади) та є матеріально-відповідальною особою. Згідно п.1 Розділу 2 Договору № ДКМВ/2020/20-ITOP про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, члени колективу зобов`язані:

-Дбайливо ставитись до цінностей і вживати заходи щодо запобігання збитків;

-В установленому порядку вести облік, складати і своєчасно надавати звіти про рух і залишки цінностей;

-Своєчасно інформувати власника про всі обставини, що загрожують збереженню цінностей;

-Брати участь в інвентаризації цінностей, переданих колективу (бригаді).

Так, 05.12.2020 року (точний час органом досудового розслідування встановлено не було), ОСОБА_3 , перебуваючи на своєму робочому місці - продавця-консультанта магазину «Армані Ексчендж-3», що розташований в ТРЦ «Лавіна» за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-Д, будучи матеріально- відповідальною особою, згідно договору «про повну індивідуальну матеріальну відповідальність», та несучи відповідальність за збереження ввірених їх матеріальних цінностей, маючи злочинний умисел направлений на привласнення ввіреного їй майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, вирішила вчинити привласнення ввіреного їй майна, яке належить ТОВ «Інтертоп Україна» ().

З метою безпосередньої реалізації свого злочинного умислу, направленого на привласнення чужого майна, що перебуває у віданні останньої та належать ТОВ «Інтертоп Україна» (), ОСОБА_3 05.12.2020 року (точного часу органом досудового розслідування встановлено не було) перебуваючи на своєму робочу місці, взяла з торгових прилавків різне майно (одяг), яке належить ТОВ «Інтертоп Україна», а саме: пуловер жіночий (артикул QZ2298), кофта жіноча (артикул QZ2311), спортивні штани жіночі (артикул QZ2331), футболка жіноча (артикул QZ2347), футболка чоловіча (артикул WN2584), футболка чоловіча (артикул WN2902), ремінь чоловічий (артикул WU698), ремінь жіночий (артикул WU734), на загальну суму 15 610 (п`ятнадцять тисяч шістьсот десять) грн. та не розрахувавшись за вказаний товар, тим самим остання привласнила майно яке перебувало у її віданні, ОСОБА_3 розпорядилась ним на власний розсуд, чим завдала матеріального збитку ТОВ «Інтертоп Україна» () на загальну суму 15 610 (п`ятнадцять тисяч шістьсот десять) грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.1 КК України, визнала у повному обсязі, щиро покаялась і дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_3 показала, що працюючи на посаді продавця-консультанта магазину «Армані Ексчендж-3» розташованого в ТРЦ «Лавіна» за адресою: м.Київ, вул.Берковецька, 6-Д, 05.12.2020, будучи відповідальною за збереження ввірених їй матеріальних цінностей, вчинила привласнення майна, що перебувало в її віданні на загальну суму 15 610 гривень.

Фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті, перелік привласнено майна, не оспорює, щиро кається у скоєному. Повністю відшкодувала завдану шкоду.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд знаходить винуватість обвинуваченої доведеною повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.191 ч.1 КК України правильно, як привласнення майна, яке перебувало в її віданні.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, на підставі ст.ст.50, 65 КК України, враховую характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, обставини, що пом`якшує покарання щире каяття у скоєному, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення та повне відшкодування завданої шкоди та відсутність обставин, що обтяжує покарання і приходить до переконання про призначення покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч.1 ст.191 КК України.

Поряд з цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не заміжня, не працює, має постійне місце проживання та реєстрації, характеризується позитивно, вважає за можливе її виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши їй покарання не пов`язане з обмежень волі згідно ст.75 КК України, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.1 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавлення права обіймати посади які пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік та відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на неї наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1