Справа №463/3087/21
Провадження №1-кс/463/2161/21
У Х В А Л А

29 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , погоджене прокурором Львівської обласної прокуратури про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_4 -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001307 від 25.11.2019.

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про відсторонення ОСОБА_4 від посади командира автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , строком на 2 (два) місяці.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за вчинення такою службовою особою інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої їй влади та службового становища, та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому повторно.

Зокрема, згідно даних слідства, 25.11.2020, близько 22.45 год., ОСОБА_5 під час зустрічі із ОСОБА_6 , на території військової частини НОМЕР_1 міжнародного центру миротворчості та безпеки Національної академії сухопутних військ ім. П.Сагайдачного, що на території Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 2800 гривень, за передачу останньому паливно-мастильних матеріалів, призначених для використання виключно у Збройних силах України дизельного палива об`ємом 200 літрів.

У подальшому, в середині березня 2021 року ОСОБА_5 маючи умисел на повторне отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 за сприяння в отриманні паливно-мастильних матеріалів, призначених для використання виключно у Збройних силах України дизельного палива, повторно висловив прохання про надання йому за вказані дії неправомірної вигоди, а саме грошових коштів у сумі 19 грн. за 1 л палива.

19.03.2021, близько 23.50 год. ОСОБА_5 , діючи з метою отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 у сумі 38000 грн., на території військової частини НОМЕР_1 міжнародного центру миротворчості та безпеки Національної академії сухопутних військ ім. П.Сагайдачного, що на території Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області, передав ОСОБА_7 , який діяв від імені ОСОБА_6 та під контролем правоохоронних органів, паливно-мастильні матеріали, призначені для використання виключно у Збройних силах України дизельне паливо об`ємом 2000 літрів.

У подальшому 25.03.2021, близько 06.55 год., ОСОБА_5 під час зустрічі із ОСОБА_6 біля приміщення Новояворівської міської ради, що за адресою: вул. Шевченка, 2, м. Новояворівськ, Яворівського району Львівської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно одержав від ОСОБА_6 пакет, у якому знаходились спеціальні імітаційні засоби, які імітували грошові кошти гривні, а також грошові кошти у сумі 1000 гривень, які були сприйняті ОСОБА_5 як неправомірна вигода в сумі 38000 гривень за передачу останньому паливно-мастильних матеріалів, призначених для використання виключно у Збройних силах України дизельного палива об`ємом 2000 літрів, після чого о 07.03 год. 25.03.2021 ОСОБА_5 був затриманий працівниками правоохоронних органів поблизу зупинки громадського транспорту по вул. Степана Бандери, 6 у м. Новояворівськ, Яворівського району Львівської області при спробі втечі з місця отримання неправомірної вигоди.

ОСОБА_4 займає посаду командира автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Перебування ОСОБА_4 на даній посаді безпосередньо сприяло вчиненню ним інкримінованого кримінального правопорушення, і продовжуючи перебувати на вказаній посаді, зможе надавати поради іншим військовослужбовцям щодо організації вчинення правопорушень, сприяти цьому. Крім того, підозрюваний зможе продовжити свою злочинну корисливу діяльність або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Прокурор подав заяву про підтримання клопотання та розгляд справи у його відсутності.

Підозрюваний в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Подали до суду спільну заяву про розгляд справи у їх відсутності. У вирішенні клопотання покладаються на розсуд суду.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.

До Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001307 внесені дані з приводу вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 410 КК України.

Про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_4 повідомлено 25.03.2021. В силу вимог ст. 12 КК України такий злочин є тяжкий.

Також, вказаний злочин віднесено до злочинів, які вчиняються у сфері службової діяльності.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 16 від 26.01.2015, ОСОБА_4 призначений на посаду командира автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ч. 5 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Зазначена норма права, виходячи з її системного тлумачення та способу викладення її змісту є відсилочною (бланкетною), тобто містить посилання на іншу норму права та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

При цьому, системний лінгвістично-логічний аналіз цієї норми дозволяє стверджувати, що законодавець, застосовуючи для семантико-синтаксичного відношення в реченні дієслово недоконаного виду «підлягає», яке відповідає на запитання «чому?», означає «підпадати під дію» та зумовлює «залежність від чогось», настання наслідку (відсторонення від посади) поставив в залежність від факту повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, після чого зробив відсилку до закону, яким регулюється порядок застосування такого наслідку.

В свою чергу, «законом», згадка про який міститься у положеннях ч. 5 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» є виключно відповідні положення КПК України, які власне, і регулюють порядок застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади.

Іншими словами, граматична побудова норми ч. 5 ст. 65-1 Закону України, яка визначає її юридичний зміст не містить імперативної вказівки на відсторонення особи від посади у випадку вчинення нею злочину у сфері службової діяльності, як це наприклад, могло б бути у випадку вживання у реченні присудка з допоміжним дієсловом «повинен бути», а лише вказує, що вчинення цього злочину є однією з спеціальних умов для відсторонення особи від посади, тоді як іншими спеціальними умовами для відсторонення особи від посади, згідно ч. 1 ст. 154 КПК України, є вчинення виключно злочину, а не кримінального проступку.

Водночас, поряд з такими умовами для відсторонення особи від посади норми ч. 1 ст. 157 КПК України визначають підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Вказане узгоджується з положенням ч. 2 ст. 1 КПК України, яка визначає, що кримінальне процесуальне законодавство України складається не лише з КПК України, але й з інших законів України.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відсторонення від посади, згідно з п. 4 ч. 2 ст.131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

При вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб (ч.2 ст.157 КПК України).

Проаналізувавши наведені у клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий підтверджує доводи клопотання, вважаю, що вони свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується наступними доказами, зокрема:

матеріалами УСР у Львівській області ДСР НП України, які стали підставою внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 17.07.2020;

протоколами допиту свідка ОСОБА_6 , який повідомив про обставини незаконної реалізації паливно-мастильних матеріалів, які перебувають у віданні військової частини НОМЕР_1 та одержання неправомірної вигоди ОСОБА_4 ;

протоколами проведення огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 25.11.2020 та від 25.03.2021;

протоколом проведення огляду від 25.11.2020;

протоколом проведення огляду від 21.12.2020;

висновком експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи нафтопродуктів та паливно мастильних матеріалів №8142 від 22.01.2021;

протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_4 ;

протоколом проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen» (Фольксваген) моделі «Transporter» (Транспортер), білого кольору, р.н. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 від 25.03.2021;

результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій в порядку ст.ст. 260, 263 КПК України, які розсекречені та на даний час проходять процедуру розсекречення;

іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.

При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.

Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_4 .

Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором виконано вимоги п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України.

Чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного як відсторонення його від посади та чи можливо завдяки цьому виконати завдання кримінального провадження?

Згідно ч. 1 ст. 157 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, виходячи з синтаксичного аналізу норми ч. 1 ст. 157 КПК України, вживання сурядного розділового сполучника «або» для з`єднання однорідних членів речення створює альтернативний перелік і якщо такий перелік перераховує умови для настання певного правового наслідку, то наслідок настає за наявності хоча б однієї з перерахованих умов.

Слідчий суддя не буде акцентувати увагу на тому, чи існують докази того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, передбачені ч. 1 ст. 157 КПК України і про які вказав прокурор у кримінальному провадженні. Оцінку цих ризиків слідчий суддя проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.

Відповідно до згаданих вище обставин кримінального провадження, ймовірний злочини вчинений ОСОБА_4 безпосередньо завдяки займаній посаді. З огляду на масштаби операцій з продажу паливно-мастильних матеріалів, очевидно, що до вчинення даного злочину можуть бути причетні й інші військовослужбовці.

Таким чином, приходжу до висновку, що перебуваючи на посаді ОСОБА_4 , використовуючи свій авторитет та здобуті зв`язки може перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема шляхом впливу на свідків.

Крім того, перебуваючи на посаді підозрюваний може знищити чи підробити речі та документи, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Зрештою, сторона захисту, як вбачається, не оспорює цієї обставини.

Тому, слід вважати, що слідчим та прокурором виконано вимоги пунктів 2 та 3 ч. 3 ст. 132 КПК України та доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 157 КПК України.

Чи спричинить відсторонення підозрюваного від посади негативні наслідки для інших осіб?

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 157 КПК України, при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

З огляду на правову природу таких наслідків, на думку слідчого судді дана обставина повинна досліджуватись в комплексі зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у якій йдеться про таке:

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно практики ЄСПЛ, яку останній повторив у справі «Денісов проти України» (рішення від 25.09.2018р., заява № 76639/11, п. 100, 102, 107, 115) хоча зі статті 8 Конвенції прямо не випливає право на працевлаштування або право на вибір конкретної професії, поняття «приватне життя» у широкому розумінні в принципі не виключає діяльність професійного або ділового характеру. Зрештою, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки із зовнішнім світом (див. рішення у справі «Нємець проти Німеччини» (Niemietz v. Germany), від 16 грудня 1992 року, пункт 29, Серія A № 251B, та згадані рішення у справах «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine), пункт 165, «Барбулеску проти Румунії» (Barbulescu v. Romania), пункт 71). Отже, професійне життя є частиною зони взаємодії між особою та іншими людьми, що за певних обставин навіть в публічному контексті може підпадати під сферу «приватного життя» (див. згадане рішення у справі «Фернандез Мартінез проти Іспанії» (Fernandez Martinez v. Spain), пункт 110).

У справах, що входять до наведеної категорії, Суд застосовує поняття «приватного життя» на підставі двох різних підходів: (б) визначення питання «приватного життя» як підстави для спору (підхід, заснований на підставах) та (в) вилучення питання «приватного життя» з наслідків оскаржуваного заходу (підхід, заснований на наслідках).

Коли підстави для застосування заходу, який впливає на професійне життя особи, не пов`язані з її приватним життям, питання за статтею 8 Конвенції може все одно виникнути, якщо оскаржуваний захід має або може мати серйозні негативні наслідки для приватного життя особи. У зв`язку з цим Суд враховував негативні наслідки з точки зору (i) впливу на «внутрішнє коло», зокрема, коли виникали серйозні матеріальні наслідки, (ii) можливостей особи «встановлювати та розвивати відносини з іншими людьми», та (iii) впливу на репутацію особи.

При застосуванні підходу, заснованого на наслідках, рівень суворості з огляду на всі наведені аспекти набуває вирішального значення. Саме заявник має переконливо продемонструвати, що цей рівень був досягнутий у його справі. Заявник має надати докази, які підтверджуватимуть наслідки оскаржуваного заходу. Суд визнає, що стаття 8 Конвенції є застосовною лише за умови, що ці наслідки є дуже серйозними та значною мірою впливають на його приватне життя.

Страждання заявника мають оцінюватись шляхом порівняння його життя до та після вжиття відповідного заходу.

Застосовуючи в даній справі підхід, заснований на наслідках слідчий суддя враховує, що так чи інакше відсторонення від посади матиме негативні наслідки. В тому числі для його сім`ї.

Крім того, не викликає сумніву той факт, що відсторонення підозрюваного від посади вплине на його можливості встановлювати та розвивати відносини з іншими людьми, та вплине на його репутацію.

Однак, підозрюваний одружений та, як вбачається з довідки про особу, його діти досягнули повноліття.

Тому, порівнюючи життя підозрюваного до та після відсторонення його від посади, слідчий суддя не вбачає негативних наслідків для його приватного життя такого рівня суворості, що це б становило порушення вимог статті 8 Конвенції. Достатньо переконливих доказів, які б доводили протилежне сторона захисту не надала, хоча саме на неї покладено обов`язок подання цих доказів.

Зрештою, такий захід забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади має тимчасовий характер, потреба в якому після виконання завдань кримінального провадження з часом відпадає. Отже, можливості підозрюваного встановлювати та розвивати відносини з іншими людьми, а також його репутація не зазнають непоправної шкоди.

Відповідно, слідчий суддя у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 157 КПК України не вбачає можливості настання тяжких наслідків для інших осіб у випадку відсторонення підозрюваного від посади.

Таким чином, враховуючи відсутність негативних наслідків відсторонення підозрюваного від посади для інших осіб, а також з огляду на можливість здійснення впливу на свідків та знищення речових доказів приходжу до висновку, що досягнути завдань кримінального судочинства на даному етапі неможливо без відсторонення підозрюваного від посади і тому клопотання слід визнати обґрунтованим та задовольнити, відсторонивши ОСОБА_4 від займаної посади.

При цьому, за встановлених обставин та доведеності обставин, передбачених у ч. 3 ст. 132 КПК України, а також наявності обґрунтованого ризику впливу на свідка та інших учасників кримінального провадження, відсторонення від посади слідчий суддя вважає об`єктивно виправданим в сучасному демократичному суспільстві, і як наслідок, порушень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод немає. Зрештою, на таке порушення не посилається і сторона захисту.

Строк відсторонення слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Керуючись вимогами статей 131, 132, 154-157, 309, 395 КПК України

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Відсторонити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади командира автомобільного взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 на строк до 25 травня 2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1