Справа № 686/8646/21
Провадження № 1-кс/686/3877/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління ДБР розташованого у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій просять зобов`язати компетентних осіб Територіального управління ДБР розташованого у м. Хмельницькому внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 382 КК України «невиконання судового рішення» та ст.26-33 КК України «співучасть» Вінницьким УП м. Вінниця та розпочати досудове розслідування.

В обґрунтування скарги вказують, що 02.04.2021 на електронну скриньку Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому було надіслано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України та ст.26-33 КК України із додатками, у якій скаржниця просила внести відомості про кримінальне правопорушення, вчинене групою осіб до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Однак станом на день подання скарги витяг з ЄРДР їй надано не було та не повідомлено скаржницю про внесення відомостей до ЄРДР.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, одночасно із поданням скарги направили заяву про проведення її розгляду у їх відсутності, вимоги скарги підтримують повністю та просять її задовольнити.

Слідчий, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, у відповідності до ст. 306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

У доданій до скарзі заяві, яку скаржниці іменували як клопотання про надання дозволу на присутність журналістів у судовому засіданні, останні зазначили, що надають згоду на проведення в залі суду фото і кінозйомки, відео- і звукозапису із застосуванням стаціонарної апаратури, а також транслювання судового засідання по радіо та телебаченню.

За змістом ч. 6 ст. 27 КПК України кожен, хто присутній в залі судового засідання, може вести стенограму, робити нотатки, використовувати портативні аудіозаписуючі пристрої. Проведення в залі судового засідання фотозйомки, відеозапису, транслювання судового засідання по радіо і телебаченню, а також проведення звукозапису із застосуванням стаціонарної апаратури допускаються на підставі ухвали суду, що приймається з урахуванням думки сторін та можливості проведення таких дій без шкоди для судового розгляду.

Однак, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксація за допомогою технічних засобів, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась, а також не проводилося фотозйомка, відеозапис, транслювання судового засідання по радіо і телебаченню.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із наданих сканокопій матеріалів за зверненням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому слідує, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до ТУ Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому із заявою від 31.03.2021 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, ч. 3 та ч. 4 ст. 368, ч.1 ст. 396, 26-33 КК України. Вказана заява була зареєстрована у ТУ Державного Бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому 02.04.2021 за № Б-1369 ез.

У заяві вказали, що на розгляді Вінницького УП перебувала заява про скоєння кримінального правопорушення, де слідчі повинні були ознайомитися із матеріалами справи та внести відомості до ЄРДР, надати заявнику витяг з ЄРДР, скласти підозри та обвинувальні акти. Вважає, що для складання 100 слів підозри та обвинувального акту вистачить 10 хв., а злочини в її справі не потребують доказуванню, оскільки наявні та вже скоєні. Проте слідчі ніяких дій не вчинили, що, на думку скаржниці, свідчить або про корупцію, або про відсутність у них розумових здібностей.

Зазначає, що Вінницьке УП м. Вінниця проявили бездіяльність, жодних слідчих дій за заявою не провели і для відновлення порушеного права скаржниця змушена була звернутися до суду, який задовольнив скаргу, однак ухвала про внесення відомостей до ЄРДР не виконана, підозри та обвинувальні акти не складені.

На думку скаржниць, потрібно скласти повідомлення про підозру у зв`язку із катуванням родини ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 127, ч. 3,4 ст. 368, 364, 365, ч. 1 ст. 396 КК України.

В бездіяльності слідчого Вінницького УП ГУНП у м. Вінниця убачає ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 396, 364, 368, 365, ч. 2 ст. 127 КК України та інших, що виражається в умисному невиконанні службовою особою норм чинного законодавства, не внесенні відомостей до ЄРДР та одразу не виставленні підозри та не складенні на основі неї обвинувального акту, укритті особливо тяжких злочинів, які були направлені на скоєння злочину проти життя та здоров`я офіційно дієздатної особи.

Начальником четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому направлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 листа №Б-1369ез/14-01-04-21 яким фактично відмовлено у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР у зв`язку із тим, що обставин, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Як вбачається із сканокопій матеріалів за зверненням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , викладені скаржниками у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставини не містять конкретних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення безпосередньо вищевказаними особами. У тексті заяви не зазначено відомостей, які б вказували на їх злочинний характер, а тому неможливо зробити висновок про те, що у цій заяві містилось повідомлення про вчинення злочину.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницького області від 17.02.2021 було внесено відомості до ЄРДР за № 0000317 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.151 КК України, а отже судове рішення виконано.

Щодо твердження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про вчинення працівниками Вінницького УП м. Вінниця кримінального правопорушення, які проявили бездіяльність, не проводили жодних слідчих дій та не склали підозри та обвинувальні акти щодо винних осіб, то вказані аргументи скаржників, по суті, зводяться до їх суб`єктивної незгоди із рішенням та діями слідчого в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000317.

Разом з тим, згідно з вимогами ст. 94, ст. 278 КПК України оцінка доказів у кримінальному провадженні та встановлення достатності підстав для повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а в подальшому для складення обвинувального акту, належать до виключної компетенції прокурора та слідчого, та в жодному випадку не пов`язані з суб`єктивним розсудом інших учасників процесу.

Окрім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий та прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Процесуальна діяльність слідчого в межах його посадової дискреції не може бути підставою для кримінального переслідування. Порядок оскарження процесуальних дій та рішень прокурора, у випадку незгоди з ними, визначений кримінально-процесуальним кодексом.

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління ДБР розташованого у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення повного тексту рішення.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1