1Справа № 335/2060/21 1-кп/335/474/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районним суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника адвоката: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0002553 від 27.11.2020 року стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Запорізької області, Приазовського району, смт. Приазовське, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утримані має малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У невстановлений досудовим слідством час у ОСОБА_4 , який має в своїй власності та розпорядженні автомобіль «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , виник злочинний намір щодо незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України, оминаючи встановлені пункти пропуску держкордону.

З цією метою, для безпосереднього вчинення злочину - незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 , умисно, за допомогою мобільного зв`язку, попередньо домовився із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , щодо перевезення останніх до м. Донецьк, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, 23.12.2020 року, із порушенням порядку перетину державного кордону України.

Достовірно знаючи, що відповідно до протоколу КМУ № 94 від 12.11.2014 року КПП «Новоазовськ» Новоазовського району Донецької області припинили свою діяльність, у зв`язку з чим всі пункти пропуску та пункти контролю на тимчасово окупованій території Донецької області закриті та в порушення постанови КМУ № 57 від 27.01.1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ОСОБА_4 погодив з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 час виїзду з м. Запоріжжя, до м. Донецьк, маршрут руху автомобіля, місце перетину з тимчасово окупованою територією Донецької області через закритий пункт пропуску «Новоазовськ» Новоазовського району Донецької області.

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел з метою приховання вчинення ним незаконного переправлення осіб через державний кордон України, провів інструктаж щодо проходження прикордонного контролю з обов`язковим приховуванням від співробітників, які несуть службу на кордоні з Російською Федерацією, та на кордоні з тимчасово окупованою територією України.

23.12.2020 року, приблизно об 11.00 годині, ОСОБА_4 , на власному автомобілі «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою заподіяння шкоди інтересам держави, а саме: незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України, незаконно попрямував за визначеним маршрутом, на окуповану територію України, а саме до м. Донецьк, але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був зупинений співробітниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України.
18.02.2021 року між підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , та прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , якому на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002553 від 27.11.2020 року, укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України, сприяв розслідуванню кримінального провадження та щиро розкаявся у вчиненому.

Сторони угоди узгодили покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України з урахуванням положень ст. 68 КК України у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з перевезення осіб, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_4 .

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 якому на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0002553 від 27.11.2020 року, у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні цієї угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , узгоджену в угоді міру покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України з урахуванням положень ст. 68 КК України у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з перевезення осіб, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник у судовому засіданні, також просили затвердити угоду з прокурором і призначити узгоджену в угоді міру покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України, в обсязі обвинувачення, надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

При цьому, у судовому засіданні, як сторона обвинувачення, так і сторона захисту вважали, що додаткове покарання, передбачене санкціє ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавленням права займатися діяльністю з перевезення осіб, слід призначити строком на 2 роки, з визначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України 2 роки.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивних з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.
Міра запобіжного заходу під час судового розгляду кримінального провадження не обиралася.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 18.02.2021 року, укладену у кримінальному провадженні № 0002553 від 27.11.2020 року затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 332 КК України з урахуванням положень ст. 68 КК України, в виді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з перевезення осіб строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:

Мобільний телефон марки «Редмі 8Т» в корпусі синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 з сім картою оператора «Водафон» НОМЕР_4 ; мобільний телефон марки «Самсунг» в корпусі кремового кольору ІМЕІ: НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «Мейзу» в корпусі білого кольору ІМЕІ: НОМЕР_6 у упаковано в спец. пакет «SUD 3066526», ноутбук марки «Нр» в корпусі чорного кольору (Serial:CND5320LlK); ноутбук марки «DELL» в корпусі коричневого кольору 015); ноутбук марки «DELL» в корпусі чорного кольору 037) , що упаковано до полімерного пакету та опечатано біркою з пояснювальним записом передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, передати ОСОБА_4 за належністю;
грошові кошти в сумі 4700 російських рублів; грошові кошти в сумі 7081 українських гривень; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 на автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова « НОМЕР_2 »; автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова « НОМЕР_2 »; ключ від автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова « НОМЕР_2 »; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 на автомобіль марки «Mitsubishi Grandis», державний номерний знак НОМЕР_9 , номер кузова « НОМЕР_10 »; автомобіль марки «Mitsubishi Grandis», державний номерний знак НОМЕР_9 , номер кузова « НОМЕР_10 »; ключ з брелоком сигналізації від автомобіля марки «Mitsubishi Grandis», державний номерний знак НОМЕР_9 , номер кузова « НОМЕР_10 » - передані на відповідальне зберігання підозрюваному ОСОБА_10 , залишити останньому за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, передбаченого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, обвинуваченим - виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди; прокурором - виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1