КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
20 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участі
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
В С ТА Н О В И Л А
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.03.2021 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, до 29 травня 2021 року, включно.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.03.2021, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на строк на 60 днів з 31 березня 2021 року до 29 травня 2021 року, без альтернативи внесення застави та постанови нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, одночасно визначити ОСОБА_5 розмір застави для забезпечення виконання обов`язків, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 45 400 грн.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали не надано жодної оцінки щодо долучених стороною захисту низці документів про можливість перебування ОСОБА_5 під домашнім арештом, що вказує на неповноту судового розгляду. Крім того, судом не зазначено, якими доказами підтверджується ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на недопитаних свідків. Також апелянт вважає, що висновок суду про неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у діянні, вчиненому всупереч волі потерпілому є хибним і таким, який суперечить п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, ст.ст. 153, 156 КК України. Апелянт зауважує, що судом також було порушено принцип презумпції невинуватості.
У судове засідання не з'явилась уповноважена особа Київської обласної прокуратури, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялась належним чином. Учасники кримінального провадження не заперечували проти розгляду апеляційної скарги існуючим складом.
Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи сторони захисту, яка підтримала апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого, який підтримав позицію захисника, пояснення сторін і відповіді на запитання суду, вирішивши питання про можливість розгляду провадження за відсутності прокурора, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали які надійшли з Києво-Святошинського районного суду Київської області, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.03.2021 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 29.05.2021 року, включно.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину щодо малолітньої особи, за який передбачене покарання до 8 років позбавлення волі. Відносно обвинуваченого продовжує існувати ризик, передбачений ч. 3 ст. 177 КПК України, незаконного впливу на потерпілого та недопитаних свідків. Крім того, під час судового розгляду доказів на підтвердження позитивної репутації осіб, які звернулись до суду з клопотанням про взяття на поруки, не надано. Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не обирався, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у діянні, вчиненому всупереч волі потерпілого.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .
Беручи до уваги конкретні обставини справи, ту обставину, що ризики, передбачені ч. 3 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не перестали існувати. Також суд взяв до уваги те, що тримання під вартою є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованості прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд оцінює критично, зважаючи на те, що на даний час ще не допитано усіх свідків.
Стосовно доводів захисника про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України", зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 , суспільний інтерес у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого.
Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, як про те просить апелянт, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.
За таких обставин, оскільки доводи поданої апеляційної скарги в ході їх розгляду в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.03.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 156 КК України до 29.05.2021, включно, ? залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С У Д Д І

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3