Справа № 357/6074/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за №0000912 від 28.03.2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільча, Поліського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
- 13.10.2010 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обовязків, передбачених ст. 76 КК України;
- 13.12.2011 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 3 рокіи 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 12.06.2015 року з Бориспільської ВК у зв`язку з відбуттям покарання;
- 12.11.2015 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
19.03.2020 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна,
та
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Біла Церква, Київської області, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

28.03.2019 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену судимість, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , діючи умисно з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з приміщення душової кімнати гуртожитку, що розташована на 3-му поверсі у будинку АДРЕСА_4 , вчинили крадіжку пральної машинки марки «Indesit ESC 1150B» вартістю 3475 грн. 00 коп., що належить потерпілій ОСОБА_8 .
Після чого ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 3475 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 , повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинив таємне викраденя чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України.
ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, вчинила таємне викраденя чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України.
У судовому засіданні сторони провадження надали суду угоду про визнання винуватості, укладену 23.02.2021 року, відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у присутності захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , яку просили затвердити.
За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин. Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України два роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, з урахуванням покарання, призначеного вироком Фастівського міськрайонного суду від 19.03.2020 року, узгоджено призначення остаточного покарання - 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Також, за умовами угоди прокурор ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 185 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин. Обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України два роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України узгоджено звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
При цьому обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження їх права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, їм роз`яснено наслідки невиконання угоди.
ОСОБА_3 в судовому засіданні свою винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.
ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила обставини вчинення нею кримінального правопорушення. Просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зазначає наступне.
Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Суд встановив, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинив таємне викраденя чужого майна (крадіжку).
ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме за попередньою змовою групою осіб, вчинила таємне викраденя чужого майна (крадіжку).
Вказане кримінальне правопорушення, згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому суд переконався, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнають себе винуватими, цілком розуміють права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Від потепілої ОСОБА_8 надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без її участі. Зазначає, що цивільний позов заявляти не буде, претензій до обвинувачених не має. Проти затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими не заперечує.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні, та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченим узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Захисники в судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відноситься до нетяжкого злочину, дані про особи кожного з обвинувачених. Зокрема, що ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває та особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обвинувачені можуть виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні. Узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК України. Суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченим узгодженого сторонами покарання, а також звільнення ОСОБА_4 від відбуванчя покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України та покладення обовязків, передбачених ст. 76 КК України.
Також, в угоді обгрунтовано зазначено про необхідність призначення ОСОБА_3 остаточного покарання, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки даний злочин було вчинено обвинуваченим до постановлення вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2020 року.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинувачених немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 23.02.2021 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене покарання за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, за цим вироком та покарання призначеного за вироком Фастівського міськрайонного суду від 19.03.2020 року, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання - 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 23.02.2021 року.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання, строк його перебування під вартою, з 2 квітня 2019 року по 22 лютого 2021 року включно.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене покарання за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 1 рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжні заходи до набрання вироком законної сили обвинуваченим не застосовувати.
Процесуальні витрати та ресчові докази у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1