н/п 1-кс/766/1236/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , захисника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру та повідомлення про нову підозру,

в с т а н о в и л а :

02 лютого 2021 року захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на повідомлення про підозру, в якій просила:

1. Скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000248 від 12.06.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

2. Скасувати повідомлення про нову підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000248 від 11.01.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ст. 200 КК України.

Обґрунтування скарги:

Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000248 від 12.06.2020р. за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191, ст. 200 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАСПАР- ПЛЮС» (далі ТОВ «ГАСПАР ПЛЮС»), пов`язану з виконанням адміністративно-господарських функцій, тобто, будучи службовою особою підприємства, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволоділа чужим майном грошовими коштами вказаного підприємства в особливо великому розмірі за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , у період часу з 19.12.2018 по 24.04.2020, переслідуючи прямий умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами підприємства, достовірно знаючи, що на підприємстві відсутні будь-які транспортні засоби, використала підроблені договори № 75 від 08.01.2019 та № 1 від 23.01.2020 укладені начебто між ТОВ «ГАСПАР-ПЛЮС» (замовник) і ТОВ «АЛЬФА» (виконавець), предметом яких є здійснення робіт з технічного обслуговування та ремонту ряду транспортних засобів (усього 12 автомобілів).

На підставі цих доручень підприємством ТОВ «ГАСПАР-ПЛЮС» здійснено перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Альфа» у ВАТ «УкрСиббанк» на загальну суму 855860,45 грн., у той час, як у дійсності вказані суб`єкти підприємницької діяльності у цивільно-правових відносинах не перебували і послуги з технічного обслуговування та ремонту автомобілів не надавались.

у подальшому ОСОБА_6 повідомила директору TOB «Альфа» про те, що необхідність у проведенні ремонту та обслуговувані автомобілів відпала, у зав`язку з чим, необхідно повернути перераховані за це раніше грошові кошти.

Після цього, ОСОБА_6 за невстановлених обставин особисто отримала від керівника ТОВ «Альфа» грошові кошти в розмірі 855860,45 грн. у готівковій формі, які не звернула до зарахування на розрахунковий рахунок ТОВ «ГАСПАР- ПЛЮС», а заволоділа ними.

30.11.2020р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

11.01.2021р. ОСОБА_6 було повідомлено про нову підозру, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 200 КК України.

Викладені в повідомленні про підозру та в повідомленні про нову підозру висновки вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, повідомлення про підозру та повідомлення про нову підозру є необґрунтованими та безпідставними, суперечать матеріалам кримінального провадження та порушують права ОСОБА_6 . Оскільки докази, що містяться у справі, вказують, що жодна з обставин, якими слідчий обґрунтовує склад інкримінованого кримінального правопорушення у повідомленні про підозру та у повідомленні про нову підозру не забезпечено доказами у кримінальному провадженні.

В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 затримана не була.

Запобіжні заходи до неї відповідно до § 1 глави 18 КПК України були застосовані у вигляді особистого зобов`язання, не дивлячись на те, що їх повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, оскільки відсутні обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому вважає за необхідне зазначити, що «обґрунтована підозра» в будь-якому разі не залишається у незмінному вигляді протягом часу, оскільки залежить від різних обставин. Протягом строку досудового розслідування обставини, які зумовлювали обґрунтованість підозри, наприклад, спочатку, можуть спростовуватися іншими доказами, які отримуються пізніше, та не підтверджуються обґрунтованість підозри згодом.

Отже, посилання на ті ж обставини, які дали слідчому підстави в попередньому розгляді вважати повідомлення про підозру «обґрунтованим», для висновку, що воно й сьогодні залишається обґрунтованим, є помилкою. Навіть якщо інші обставини не змінилися, змінився дуже важливий фактор - час, що вимагає нової оцінки наявності обґрунтованості підозри.

Застосування принципу res judicata в такому випадку заважає оцінці тих самих обставин у нових умовах.

Практика ігнорування необхідності нової оцінки обставин справи може призвести до порушень, які вже неодноразово відзначалися ЄСПЛ.

Фактичною підставою для повідомлення про підозру є безсумнівна система належних до справи, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи.

Для повідомлення особі про підозру, виходячи з принципу презумпції невинуватості, необхідна наявність такої системи доказів, яка виключала б будь- які сумніви щодо того, що:

1) кримінальне правопорушення справді відбулося;

2) кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою;

3) діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення;

4) відсутні обставини, які виключають її відповідальність.

Це означає, що на момент винесення рішення про повідомлення про підозру:

- висунуті всі можливі, в тому числі і взаємовиключні версії у справі;

- усі версії у справі, включаючи алібі підозрюваного, всебічно перевірені;

- усі версії, крім однієї - про винуватість підозрюваного - спростовані зібраними доказами, а версія про винуватість особи знайшла підтвердження системою незаперечних доказів;

- у справі зібрано таку сукупність допустимих та достовірних фактичних даних (доказів), яка дає змогу дійти однозначного висновку про вчинення злочину чи іншого кримінального правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, та виключає будь-які сумніви щодо її вини (сама особа, яка притягається до відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість);

- відсутність обставин, що виключають кримінальну відповідальність особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, встановлено в процесі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи. Зважаючи на це закон не містить однозначних вказівок на те, на якому саме етапі кримінального провадження має бути повідомлено про підозру, орієнтуючи слідчого на фактичні обставини справи

- тоді, коли буде достатньо доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в її діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.

Сутність акту повідомлення особі про підозру полягає в тому, що на підставі зібраних доказів конкретна особа потрапляє у становище головного учасника кримінального процесу на досудовому слідстві, щодо якого державою в особі органів правосуддя публічно формулюється та проголошується намір притягти її до кримінальної відповідальності, проте сам підозрюваний при цьому в силу презумпції невинуватості ще не вважається винуватим, поки його провина не встановлена вироком суду, і наділяється для захисту своїх інтересів широкими процесуальними правами.

Необхідно зазначити, що слідство у кримінальному провадженні проводиться у порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення як тих обставин, що викривають, так і тих, що оправдовують підозрюваного. Так, досудове слідство у зазначеному вище кримінальному провадженні проводиться однобоко, докази збираються виключно на підтвердження винуватості підозрюваного.

Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в її діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ні що, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 КПК України.

Поява під час досудового розслідування нової підозри до особи, зміна її фактичних підстав і правової кваліфікації, а також часткове чи повне зняття підозри є поширеними ситуаціями, особливо в умовах, коли розслідування починається відразу після подання заяви чи надходження іншого повідомлення про кримінальне правопорушення об`єктивно без глибокого й всебічного дослідження підстав для початку кримінального провадження.

Тобто, слідчий виявивши нові обставини в матеріалах кримінального провадження, які впливають, наприклад на зміну кваліфікації діяння повинен перед прокурором клопотати про необхідність зміни підозри.

Отримані слідчим докази на теперішній час свідчать про необхідність повторної зміни підозри за фактичними обставинами, оскільки викладені обставини у повідомленні про підозру від 30.11.2020 та у повідомленні про нову підозру від 11.01.2020 не знайшли свого підтвердження.

Так, на теперішній час згідно ухвали слідчого судді від 01.02.2021 у справі призначено додаткову судово-економічну експертизу, яка на теперішній час не проведена.

Даючи оцінку обґрунтованості підозри в контексті наявності фактів та інформації, яка може переконати об`єктивного неупередженого спостерігача в тому, що злочин було вчинено і особа причетна до його вчинення, сторона захисту вважає, що даних для доведення причетності ОСОБА_6 до інкримінованого їй злочину передбаченого ч. 5 ст. 191, ст. 200 КК України, не достатньо.

Так, у повідомленні про підозру не зазначено:

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

Так, у повідомленні про підозру та у повідомленні про нову підозру не зрозуміло;

- якими службовими обов`язками зловживала ОСОБА_6 ,

- що входило до її посадових обов`язків та яким чином вона їх неправомірно використала,

- яким чином вона заволоділа чужим майном, чи належало майно, на яке вказують заявники саме потерпілому,

- яким чином та на підставі яких документів необхідно було звернути до зарахування на розрахунковий рахунок грошові кошти у готівковій формі, які не належали заявникам.

Враховуючи вище викладене приходять до висновку, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ст. 200 КК України, не може бути визнана обґрунтованою на підставі тих доказів, які зібрані органом досудового розслідування та є у матеріалах кримінального провадження, у зв`язку з чим на даний час неможливо стверджувати, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Дану скаргу подано 02.02.2021 року, тобто після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Представник скаржника підтримала скаргу, послалась на доводи, зазначені у скарзі. Особливо послалась на те, що у підозрі не зазначено яким службовим обов`язком зловживала підозрювана. У підозрі посилання на інструкцію головного бухгалтера, але не на посадові обов`язки. Не зазначено яким чином підозрювана заволоділа майном (спосіб) і кому належні ці кошти. Не зазначено яким способом вона повинна була повернути кошти. Якби це зробила, то це був би злочин легалізація доходів. Є заяви та допити заінтересованих осіб. Право підпису є у директора, печатка у нього, Акту передачі електронного ключа від директора до бухгалтера немає.

Слідчий та прокурор заперечували проти скарги. На обґрунтування своїх заперечень послалися на ті обставини, що повідомлення про підозру та повідомлення про нову підозру вручені із дотримання норм КПК України. Підозри вручені уповноваженою особою, містить всі складові, які вимагаються до неї КПК,

Мотивація суду:

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи за скаргою, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ст. 276 КПК України, а саме п.п. 1-3 ч. 1 вказаної статті, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

КПК України передбачає можливість оскарження підозри, але при цьому не визначає межі перевірки слідчим суддею повідомлення про підозру.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у випадках, передбачених статтею 247цього Кодексу.

Із зазначеного слідує, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя повинен перевірити чи виконані вимоги КПК України щодо порядку вручення підозри та викладення відомостей в ній, визначених статтею 277КПК України.

У скарзі захисник підозрюваної посилається на те, що: «Викладені в повідомленні про підозру та в повідомленні про нову підозру висновки вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, повідомлення про підозру та повідомлення про нову підозру є необґрунтованими та безпідставними, суперечать матеріалам кримінального провадження та порушують права ОСОБА_6 . Оскільки докази, що містяться у справі, вказують, що жодна з обставин, якими слідчий обґрунтовує склад інкримінованого кримінального правопорушення у повідомленні про підозру та у повідомленні про нову підозру, не забезпечено доказами у кримінальному провадженні.»

В КПК України не виписано що повинно складати зміст підозри.

Слідчий суддя зазначає, що КПК не містить як чином слідчий повинен викладати зміст підозри і на які докази має посилатися.

Частина 1 ст.277 КПК України передбачає, що саме повинна містити підозра, однак яким чином слідчий викладає зміст підозри, то слідчий вирішує самостійно.

У підозрі викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, як їх встановлено слідчим, зазначені докази на підтвердження цих обставин, зміст підозри, а саме те, що вона, обіймаючи посаду головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Гаспар-Плюс», пов`язану з виконанням адміністративно-господарських функцій, тобто, будучи службовою особою підприємства, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, шляхом зловживання службовим становищем, заволоділа чужим майном грошовими коштами вказаного підприємства в особливо великому розмірі, правову кваліфікації із зазначенням статті, а саме те, що ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.5 ст.191 КК України кваліфікуючими ознаками якого є заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливу великому розмірі. Викладенні і фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , зазначено час, у даному кримінальному провадження це період часу з 19.12.2018 по 24.04.2020 р.р., місце його вчинення а також інші суттєві обставини, відомі на момент повідомлення про підозру у повідомленні про підозру, так і ч.5 ст.191, ст. 200 КК України у повідомленні про нову підозру.

Щодо посилання захисника у скарзі про те, що « ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, не дивлячись на те, що їй повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, оскільки відсутні обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України», не відповідає дійсності, оскільки відсутність обґрунтованої підозри виключає сам статус підозрюваного, а запобіжні заходи застосовуються лише до підозрюваної особи.

Системний аналіз положень ст.ст. 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи, складових повідомлення про підозру, визначених ст.277КПК України.

У контексті наведеного слід зазначити, що слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо достатності доказів (підстав), не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення. А доводи скарги є по суті аналізом зібраних доказів на їх належність та допустимість, що не може бути предметом дослідження при розгляді скарги на підозру.

Слідчий суддя вважає, що слідчим дотримано вимог щодо порядку вручення та змісту підозри (її складових частин), а тому відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.277, п.10 ч.1 ст.303, ч.1 ст.307КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити адвокату ОСОБА_3 у задоволенні скарги на повідомлення про підозру та повідомлення про нову підозру.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 16 годині 05 хвилин 08 лютого 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1