1Справа № 335/5139/21 1-кс/335/2970/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Василівка, Запорізької області, громадянина України, працюючого лікарем-хірургом 1 хірургічного відділення КНП «Міська лікарня № 3» Запорізької міської ради, одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.27, ч. 3 ст. 368 КК України,
ВСТАНОВИВ:
20.05.2021 року слідчий слідчого відділенняСлідчий слідчого відділення Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, капітан поліції ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .
Вимоги обґрунтовує тим, що 12.05.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом вимагання неправомірної вигоди службовою особою комунального підприємства.
Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи службовою особою, займаючи посаду лікаря-хірурга 1 хірургічного відділення КНП «Міська лікарня № 3» Запорізької міської ради, вчинив злочин за наступних обставин.
Згідно зі статутом комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 3» Запорізької міської ради від 2020 року, вказане комунальне некомерційне підприємство виконує наступні функції.
3.1. Основною метою діяльності Підприємства є надання багатопрофільної вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги населенню шляхом надання йому медичних послуг в порядку та обсязі, встановлених законодавством.
3.2. Відповідно до поставленої мети предметом діяльності Підприємства є: - медична практика; - створення разом із Власником та Органом управління майном умов, необхідних для забезпечення доступної та якісної медичної допомоги населенню, організації належного управління внутрішнім лікувально-діагностичним процесом та ефективного використання майна та інших ресурсів Підприємства; - надання пацієнтам відповідно до законодавства на безвідплатній та відплатній основі в цілодобовому режимі послуг вторинної (спеціалізованої) стаціонарної медичної допомоги, у тому числі екстреної (невідкладної) медичної допомоги; - надання медичної допомоги (медичних послуг) у відповідності до Ліцензії на медичну практику та результатів державної акредитації; - упровадження нових форм та методів профілактики, діагностики, лікування, відновлення та реабілітації захворювань та станів; - забезпечення етапності і наступності в наданні медичної допомоги між підрозділами лікарні та іншими лікувальними закладами; - надання пацієнтам відповідно до законодавства на безвідплатній та відплатній основі консультативної спеціалізованої амбулаторної медичної допомоги (спеціалізована медична практика); - організація, у разі потреби, надання пацієнтам медичної допомоги більш високого рівня спеціалізації на базі інших закладів охорони здоров`я шляхом направлення пацієнтів до цих закладів у порядку, встановленому законодавством; - впровадження телекомунікаційних технологій в діяльність Підприємства; - проведення експертизи тимчасової непрацездатності та контролю за видачею листків непрацездатності; - направлення на медико-соціальну експертизу осіб зі стійкою втратою працездатності; - проведення профілактичних оглядів; - надання паліативної допомоги пацієнтам на останніх стадіях перебігу невиліковних захворювань; - впровадження системи контролю за якістю надання медичної допомоги відповідно принципам доказової медицини та вимогам галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я та чинному законодавству України; - впровадження в практику Підприємства сучасних методів і заходів діагностики та лікування, організації прогресивних форм роботи; - адаптація і впровадження стандартів медичної допомоги населенню, затверджених Міністерством охорони здоров`я України; - забезпечення дотримання міжнародних принципів доказової медицини та галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я; - організація взаємодії з іншими закладами охорони здоров`я з метою забезпечення наступництва у наданні медичної допомоги на різних рівнях та ефективного використання ресурсів системи медичного обслуговування; - участь у визначенні проблемних питань надання вторинної медичної допомоги населенню у місті Запоріжжя та можливих шляхів їх вирішення; - проведення інформаційної та освітньо-роз`яснювальної роботи серед населення щодо формування здорового способу життя та здійснення заходів з профілактики захворювань; - участь у державних, регіональних та місцевих програмах щодо організації пільгового забезпечення населення лікарськими засобами та виробами медичного призначення у визначеному законодавством порядку та відповідно до фінансового бюджетного забезпечення галузі охорони здоров`я та у порядку визначеному відповідними програмами; - участь у державних та регіональних програмах щодо скринінгових обстежень, профілактики, діагностики та лікування окремих захворювань у порядку, визначеному відповідними програмами та законодавством; - вжиття заходів щодо виконання місцевих програм та заходів з питань удосконалення надання медичної допомоги населенню; - надання пропозицій органам місцевого самоврядування щодо розробки планів розвитку надання медичної допомоги населенню міста Запоріжжя; - моніторинг виконання та фінансового забезпечення державних соціальних нормативів із забезпечення населення медичною допомогою; - надання пропозицій Органу управління майном та Власнику щодо розробки планів розвитку медичної допомоги населенню; - організаційно-методичне керівництво та координація діяльності структурних підрозділів Підприємства на території міста Запоріжжя з питань надання населенню доступної, своєчасної, якісної та ефективної вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги населенню; - забезпечення підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників Підприємства; - здійснення збирання, накопичення, обробки, використання, поширення, захист, знищення персональних даних, з метою реалізації відносин у сфері охорони здоров`я для забезпечення лікувально-діагностичного процесу на Підприємстві за згодою власника персональних даних у відповідності до вимог чинного законодавства; - визначення потреби структурних підрозділів Підприємства та населення у лікарських засобах, виробах медичного призначення, медичному обладнанні та транспортних засобах для забезпечення населення доступною, своєчасною та якісною медичною допомогою; - моніторинг забезпечення та раціональне використання лікарських засобів, виробів медичного призначення, медичного обладнання та транспортних засобів; - придбання, зберігання, перевезення, знищення, використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, замісників їх аналогів, отруйних та сильнодіючих речовин (засобів) згідно з вимогами чинного законодавства України; - закупівля, зберігання та використання ресурсів, необхідних для надання медичних послуг, зокрема лікарських засобів, обладнання та інвентарю; - впровадження в роботу передового, науково-практичного світового та вітчизняного досвіду надання медичної допомоги населенню; - здійснення технологічних процесів або видів господарської діяльності, в яких використовуються джерела іонізуючого випромінювання діагностична радіологія; - залучення медичних працівників для надання вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги, в тому числі залучення лікарів-спеціалістів, що працюють як фізичні особи-підприємці за цивільно-правовими договорами, підтримка професійного розвитку медичних працівників для надання якісних послуг; - залучення на договірних засадах спеціалістів інших закладів охорони здоров`я та надання консультативно-діагностичної допомоги спеціалістами Підприємства; - здійснення іншої не забороненої законодавством діяльності, необхідної для належного забезпечення та підвищення якості лікувально-діагностичного процесу, управління ресурсами, розвитку та підвищення якості кадрового потенціалу Підприємства.
Із огляду на викладене, ОСОБА_4 , займаючи посаду лікаря-хірурга 1 хірургічного відділення КНП «Міська лікарня № 3» Запорізької міської ради, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою.
Так, приблизно у 2021 році, більш точної дати у ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленої у ході досудового розслідування особи, усвідомлюючи свої повноваження за займаною посадою та можливість впливу на пацієнтів лікарні, виник умисел на систематичне вимагання та отримання на території Запорізької області неправомірної вигоди КНП «Міська лікарня № 3» ЗМР або їх представників за проведення операцій, та інші безоплатні послуги вказаної установи, які згідно зі ст. 49 Конституції України надаються безоплатно.
Невстановлена у ході досудового розслідування особа, розуміючи, що самостійно не зможе втілити свої злочинні наміри, вирішила підшукати осіб, які б розділяли його погляди на незаконне збагачення та разом з ним могли б скоювати кримінальні правопорушення.
Розробляючи злочинну схему, невстановлена у ході досудового розслідування особа, розуміла, що безпосереднє отримання нею, неправомірної вигоди може призвести до викриття злочинної діяльності та схеми незаконного отримання грошових коштів.
Тому, з метою маскування злочинної діяльності, надання їй виду легальної, вирішив здійснювати приховане вимагання та отримання неправомірної вигоди шляхом здійснення підконтрольними йому особами підбурювання фізичних осіб до надання неправомірної вигоди, посередництва, вимагання та отримання грошових коштів.
Таким чином, у 2021 році, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, невстановлена у ході досудового розслідування особа, залучила до реалізації свого умислу лікаря-хірурга 1 хірургічного відділення КНП «Міська лікарня № 3» ЗМР ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тривалий час працював у лікарні разом з нею, у зв`язку з чим мав достатній рівень знань в галузі надання медичної допомоги.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.05.2021 року, знаходячись на своєму робочому місці у кабінеті 1 хірургічного відділення КНП «Міська лікарня № 3» Запорізької міської ради за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 9, діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, направленим на вимагання та отримання неправомірної вигоди, за вирішення питання щодо проведення операції ОСОБА_8 , невстановлена у ході досудового розслідування особа та ОСОБА_4 , висловив до її сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усні вимоги передати їм грошову винагороду в сумі 12 000 гривень.
18.05.2021 року з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, поєднаної з вимаганням ОСОБА_4 , перебуваючи на своєму робочому місці, в кабінеті 1 хірургічного відділення КНП «Міська лікарня № 3» Запорізької міської ради за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 9, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в розмірі 12 000 гривень за проведення операції ОСОБА_8 з видалення кісти підшлункової залози, що яка згідно зі ст. 49 Конституції України віднесена до медичних послуг, що надаються безоплатно.
Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді лікаря-хірурга 1 хірургічного відділення КНП «Міська лікарня № 3» Запорізької міської ради, будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, шляхом вимагання грошових коштів з потерпілого ОСОБА_9 за проведення необхідної для його матері операції, отримав неправомірну вигоду у сумі 12 000 гривень.
19.05.2021 року за даним фактом, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування як одержання службовою особою, неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) повністю підтверджена зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.05.2021 року;
-протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ;
-протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення з надписом «Оптика»;
-протоколом обшуку автомобіля Shoda Octavia A5 2012, д.н.з. НОМЕР_1 ;
-протоколами допитів свідків.
На теперішній час з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, виникла необхідність в застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу. Підставою для застосування якого є наявність ризиків, встановлених органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, які передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, слідчий вказує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, з конфіскацією майна. Орган досудового розслідування приходить до висновку, що ОСОБА_4 залишаючись на волі, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі, буде переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що злочинна діяльність ОСОБА_4 , зафіксована у записних книжках, зошитах, телефоні, тощо. Наразі є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе отримати зворотній доступ до мережі інтернет, шляхом використання будь-яких «гаджетів», ноутбуків, комп`ютерів, тощо, та знищити переписки в месенджерах, або рукописні, що містять інформацію щодо домовленості про неправомірну вигоду, а також інших благ використовуючи своє службове становище, тобто знищити інформацію яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, знаходячись на волі, ОСОБА_4 на думку слідчого, матиме змогу шляхом залякування або вмовляння незаконно впливати на свідків, які своїми показами підтверджують факт вчинення ним кримінального правопорушення, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вилучені під час обшуків 19.05.2021 року грошові кошти та зошити з записами, надає органу досудового слідства підстави вважати, що ОСОБА_4 , впродовж тривалого часу здійснює свою злочинну діяльність у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг з метою отримання незаконних доходів, що може свідчити про те, що знаходячись на волі, ОСОБА_4 , продовжить свою злочинну діяльність, та вчинить інші аналогічні кримінальні правопорушення, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З метою захисту громадян та суспільства від злочинних посягань, та з метою припинити злочинну діяльність ОСОБА_4 , слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таким чином, слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів. При застосуванні запобіжного заходу прошу не визначати можливість внесення застави, а у разі визначення просить призначити максимальний її розмір.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала і просила задовольнити його з підстав, що викладені в ньому.
Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кожен окремо заперечували проти задоволення клопотання, подали до суду письмові заперечення, відповідно до яких просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Вважають, що ОСОБА_4 не є службовою особою в розумінні примітки № 1 ст. 364 КК України, а отже не може бути суб`єктом кримінального правопорушення. Посилаючись на Постанову ВСУ№ 5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво» зазначають, що Перегуда не наділений організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими обов`язками.
Крім того, звертають увагу слідчого судді, на те, що в повідомленні про підозру від 19.05.2021 року не конкретизована також його форма співучасті ОСОБА_4 , внаслідок чого є незрозумілим суть підозри ч. 3 ст. 368 КК України, ч. 2 ст. 27 КК України. Матеріали клопотання не містять жодних доказів того, що підозрюваний вимагав неправомірну вигоду.
Також, посилаються на те, що в матеріалах клопотання та підозра не містить належних і допустимих доказів того, що підозрюваний отримував будь-які грошові кошти. В ході проведення обшуку грошових коштів знайдено не було, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість та надуманість підозри. Матеріали клопотання не містять показів інших службових осіб, що спростовує факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та свідчить про упереджене ставлення з боку сторони обвинувачення та вибірковість у поданій до суду тих чи інших доказів. Таким чином, на думку сторони захисту ОСОБА_4 не є суб`єктом відповідальності у даному кримінальному провадженні, що виключає склад кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України.
Адвокати вважають, що жоден з наведених слідчим ризиків є недоведеним та абстрактним. На їх думку, прокурор фактично припускає, що теоретично ОСОБА_4 може реалізувати певний ризик визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, однак жодного доказу цього не надано.
В той же час, при вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу, просять врахувати, що ОСОБА_4 має черепно мозкову травму та гіпертонічну хворобу ІІ стадії, через що повинен перебувати під постійним наглядом лікарів, що підтверджується медичними документами. ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки, має дружину та троє дітей на своєму утриманні. Одна з яких має захворювання та потребує ретельного догляду. Також він має відмінну репутацію, позитивну характеристику, професійні відзнаки, не має судимості та не має повідомлення про підозру у вчиненні іншого злочину, утримує своїх батьків похилого віку, які потребують стороннього догляду. Отже соціальні зв`язки підозрюваного характеризуються як міцні.
Крім того, на думку адвокатів, оскільки усі необхідні дії в рамках даного досудового розслідування, а саме проведення обшуків, допит свідків виконані в повному обсязі, впливати на документально зафіксовані докази жодна особа з числа підозрюваних не має можливості. Таким чином, в рамках даного провадження вже досягнута мета на думку слідчого, зібрані достатні докази для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.
У письмовому запереченні на клопотання, захисник адвокат ОСОБА_5 вважає, що для ОСОБА_4 більш, ніж достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. Однак під час розгляду клопотання, сторона захисту просила обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистої поруки депутатів Запорізької міської ради ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які звернулися до суду з відповідними заявами.
У судовому засіданні з письмовими заявами про бажання взяття особи на поруки звернулися депутати Запорізької міської ради ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Зазначили, що вони поручаються за виконання підозрюваним обов`язків, зобов`язуються за необхідністю забезпечити його явку до органу досудового розслідування чи до суду.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого, підтримав клопотання захисників.
Заслухавши учасників судового розгляду та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частинами 1, 2, 4 ст. 194 КПК України, передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.
19.05.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.
Суд вважає, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.
На думку суду, вагомість наявних доказів вчинення підозрюваною кримінального правопорушення доведена прокурором та не викликає сумнівів щодо їх достатності.
Також, суд враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу.
Крім того, оцінка доказів, які підтверджують винуватість чи невинуватість підозрюваного, які будуть покладені в основу обвинувального вироку чи навпаки, виправдувального вироку, згідно ст. 368 КПК України є предметом судового розгляду по суті.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України»).
Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання ( справа «Буткевічюс проти Литви»).
Також, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Росії», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.
Суд враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, має сім`ю, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, одна з дитини хворіє, має захворювання, похилих батьків, позитивно характеризується, як за місцем роботи, так і за місцем проживання, що підтверджено відповідними документами.
Також, суд враховує репутацію підозрюваного, його майновий стан та відсутність судимостей.
На думку суду, прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, надали достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні.
Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного, корисливого злочину, яке поєднане з одержанням неправомірної вигоди, з використанням службового становища, його суспільно-небезпечний характер, який підриває авторитет органів державної влади, слідчий суддя приходить до переконання, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
З огляду на посаду, яку на момент затримання обіймав та продовжує на теперішній час обіймати підозрюваний ОСОБА_4 , яка надає йому доступ до службових кабінетів, відповідної документації, та електронних носіїв інформації, які в свою чергу, можуть містити відповідну доказову інформацію в рамках такого кримінального провадження, слідчий суддя також приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого знищення підозрюваним важливих для даного кримінального провадження доказів, які на теперішній час органом досудового розслідування ще не встановлені, між тим, які можуть містити відповідну доказову інформацію в рамках такого кримінального провадження.
Крім того, слідчий суддя враховує, що в рамках даного кримінального провадження наявні особи свідків, на показання яких сторона обвинувачення на теперішній час посилається в обґрунтування існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України. Ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні існує, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати, з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжких злочинів.
Наведені обставини свідчать про існування ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_4 дій, направлених на незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що перебування у статусі підозрюваного може викликати ОСОБА_4 активні дії щодо впливу на свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки жоден зі свідків безпосередньо судом допитаний не був, а показання, що надавалися на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України, враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Враховуючи вище викладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою є недоцільним.
Враховуючи, що запобігання вищезазначеним ризикам неможливо без застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжних заходів, суд вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади.
Суд вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, даними про особу підозрюваного та практикою Європейського суду з прав людини, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, з метою уникнення встановлених ризиків, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Саме такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, буде достатнім, необхідним, доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання покладених на нього відповідних процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
При вирішенні питання можливості передачі ОСОБА_4 на поруки, суд вважає, що передача ОСОБА_4 під особисту поруку не є достатнім запобіжним заходом, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. В судовому засіданні встановлено, що дійсно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є депутатами Запорізької міської ради, а отже є таким, що заслуговують на особливу довіру, однак враховуючи тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_12 , суд вважає запобіжний захід у виді особистої поруки таким, що не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше одного місяця такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) утримуватись від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженні, за винятком необхідності, викликаної проведенням слідчої дії чи судового розгляду;
4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
5) носити електронний засіб контролю.
Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається до виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 192 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний у виді домашнього арешту в період часу з 22.00 год. до 07.00 год. щоденно, заборонивши йому залишати житло в зазначений час, за місцем його проживання АДРЕСА_1 ,
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) утримуватись від спілкування з свідками у вказаному кримінальному провадженні, за винятком необхідності, викликаної проведенням слідчої дії чи судового розгляду;
4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
5) носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали становить один місяці, починаючи з 20.05.2021 року до 20.06.2021 року включно.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 196 КПК України, копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її проголошення.
Ухвалу передати до органу поліції для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_4 , про що необхідно повідомити слідчого.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20.05.2021 року.
Повний текст ухвали виготовлений 25.05.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1