Справа № 597/829/21
Провадження № 1-кп/597/91/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2021 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики кримінальне провадження № 0000025 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, із базовою вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: 18.03.2021 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

27.05.2021 року до Заліщицького районного суду Тернопільської області в порядку п.3 ч.2 ст.283 КПК України звернувся прокурор з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з угодою про примирення між потерпілою та підозрюваним.

10 березня 2021 року біля 16 години ОСОБА_3 , будучи 18 березня 2021 року судимим за тяжкий майновий злочин, перебуваючи у житловому будинку ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_2 , маючи вільний доступ, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він не буде помічений сторонніми особами, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав з гаманця ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 50 євро, що еквівалентно 1618 гривень 70 копійок, хрест із розп`яттям, вартістю 306 гривень 66 копійок та образ із написом Fatima, вартістю 100 гривень. Після цього, ОСОБА_3 покинув місце скоєння злочину, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2025 гривень 36 копійок.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

25.05.2021 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 укладено угоду про примирення згідно вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, згідно з умовами якої:

обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та відшкодував потерпілій заподіяні збитки;

сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 240 годин громадських робіт.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст.476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просять затвердити угоду, в якій обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, та просять призначити ОСОБА_3 узгоджену в ній міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні просить затвердити угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_3 та пояснила, що розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, підтвердила суду, що не має до обвинуваченого ОСОБА_3 жодних претензій. Матеріальну шкоду їй відшкодовано в повному обсязі.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, спричиненої потерпілій, згідно ст.66 КК України, судом визнаються як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою ОСОБА_6 угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст.471 КПК України, вислухавши думку сторін кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

А, тому, суд вважає, що угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 слід затвердити.

Разом із тим, як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 згідно вироку Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18.03.2021 року засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 200 годин громадських робіт.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення за цим вироком ОСОБА_3 було вчинено до ухвалення попереднього вироку, остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком більш суворим покаранням за цей вирок згідно положень ч.4 ст.70 КК України, остаточно визначивши покарання ОСОБА_3 із застосуванням ст.69 КК України у виді громадських робіт, зарахувавши у строк покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком суду.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Суд також вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути процесуальні витрати на користь держави, а саме: вартість проведеної судової товарознавчої експертизи.

Керуючись ст.ст.314, 318, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 25 травня 2021 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000025.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 25 травня 2021 року покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18.03.2021 року, більш суворим за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт, зарахувавши у строк покарання у виді громадських робіт частково відбуте ОСОБА_3 покарання за попереднім вироком.

Речові докази у кримінальному провадженні: дерев`яний хрест із розп`яттям та образ із написом Fatima, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , вважати переданими за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на користь держави, а саме: вартість проведеної судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-21/3192-ТВ від 20.04.2021 року у розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, потерпілою, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1