Справа № 466/2921/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/497/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року у м. Львові

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2021 року про відмову в умовно достроковому звільненні,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

встановила:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника державної установи «Личаківської виправної колонії №30» та Голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На цю ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Свої апеляційні вимоги засуджений мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Вважає недоведеною підставу для відмови в його умовно-достроковому звільненні. Звертає увагу, що протягом часу відбування ним покарання він перебуває під наглядом працівників відповідної установи, адміністрація якої і порушила перед судом питання про його умовно-дострокове звільнення, що на думку апелянта свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого у підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила апеляційні вимоги засудженого, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області 06.09.2018р.за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05.12.2018р. ОСОБА_6 зараховано час попереднього ув`язнення з 03.02.2017р. по 29.03.2017р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 13.02.2019р. ОСОБА_6 засуджений вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ст. 70, ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 04.06.2019р. ОСОБА_6 засуджений вироком Мукачівського районного суду Закарпатської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України на 3 роки 2 місяця позбавлення волі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13.07.2020р. на підставі ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України вирок від 04.06.2019р. та вирок від 13.02.2019р. відносно ОСОБА_6 приведено у відповідність до вимог КК України. На підставі ч.4 ст. 70, ст. 71 КК України остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14.07.2020р. на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 06.09.2018р. по 05.12.2018р..
Початок терміну відбування покарання - 06.09.2018р., кінець терміну - 16.10.2021р.
Згідно матеріалів клопотання, по даній справі ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, перебуваючи під вартою з 10.09.2018р. в УВП (№9) м. Ужгород порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та адміністрацією установи не заохочувався. Перебуваючи з 22.11.2019р. у ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)» порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та адміністрацією установи не заохочувався. По прибуттю 02.01.2020р. у ДУ «Личаківська виправна колонія (№ 30)» засуджений ОСОБА_6 працевлаштований не був, однак приймає активну участь у роботах з благоустрою установи та відділення. За час відбування покарання у вказаній установі порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, один раз заохочувався адміністрацією установи. Приймає участь у культурно-масових та фізкультурно- оздоровчих заходах, а також у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений, який відбув встановлену даною нормою закону частину строку покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Начальник установи начальник арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та голова спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради звернулися до суду першої інстанції зі спільним клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , оскільки він відбув 2/3 строку покаранняі довів своє виправлення. У клопотанні зазначено, що станом на 25.03.2021р. невідбутий засудженим термін покарання складає 6 місяців 11 днів.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 мотивовано тим, що державна установа «Личаківської виправної колонії (№30)» не надала достатніх доказів того, що ОСОБА_6 своєю поведінкою у період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції з належною повнотою дослідив матеріали клопотання та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні наведеного вище клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів клопотання засуджений ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на даний час відбуває покарання за вчинення ряду злочинів, у тому числі і тяжкого. Перебуваючи під вартою з 10.09.2018р., засуджений ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, і один раз заохочувався адміністрацією установи 05.01.2021р.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність у засудженого одного заохочення, а також відсутність порушень вимог режиму утримання, не можуть слугувати безумовними підставами застосування до засудженого положень ст. 81 КК України.

При цьому, колегія суддів враховує, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про особу засудженого, його поведінку за весь період перебування у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду питання про умовно-дострокове звільнення, а тому наведені засудженим ОСОБА_6 доводи про наявність підстав для його умовно дострокового звільнення у своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністрацією установи не надано достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_6 у період відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час засвідчив успішність процесу виправлення.
З урахуванням наведеного та конкретних обставин справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у застосуванні положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_6 , як такому, що ще не довів своє виправлення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, а отже є необґрунтованою.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 21.04.2021р. відносно засудженого ОСОБА_6 у повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2021 року про відмову в умовно достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: