Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/3051/21
Провадження № 1-кп/644/591/21

ВИРОК
іменем України

24 травня 2021 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю: секретаря- ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого- ОСОБА_5 , обвинуваченого- ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження №0000114 від 22.01.2021 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, студента 1 курсу ЦПТО № 1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України,
в с т а н о в и в:

11 січня 2021 року приблизно о 04-20 години, точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_6 став очевидцем того, як його знайомий неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у сквері, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , із застосуванням наявного при ньому газового балончику приснув у очі ОСОБА_8 сльозоточивий газ, тим самим здійснив напад на потерпілу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та незаконно заволодів, зірвавши з правого плеча потерпілої ОСОБА_8 жіночу сумочку, яка для неї матеріальної цінності не має, в якій знаходилися: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_8 , гроші у сумі 60 гривень (купюри номіналом 50 та 10), 2 долари США (2 купюри номіналом 1 долар США), згідно довідки про офіційний курс гривні щодо іноземної валюти на 11.01.2021 року- 28,28 гривень за 1 долар США, загальною сумою 56,56 гривень, мобільний телефон марки «Redmi 9 SunsetPurple» в корпусі бузкового кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 99 від 14.01.2021 року складає 4075,55 гривень, а також особисті речі, які матеріальної цінності для потерпілої не мають.

Того ж дня, через незначний проміжок часу, після того, як ОСОБА_7 вчинив напад та відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Redmi 9 SunsetPurple» в корпусі бузкового кольору, який належить ОСОБА_8 , останній вирішив звернути його на свою користь, у зв`язку з чим, знаходячись біля супермаркету «АТБ», що розміщений по пр. Олександрівському, 114А в м. Харкові запропонував ОСОБА_6 його продати, для чого передав йому викрадений ним напередодні мобільний телефон.

У свою чергу ОСОБА_6 , отримавши у своє розпорядження від ОСОБА_7 викрадений мобільний телефон, достовірно знаючи, що він здобутий кримінально протиправним шляхом у результаті розбою, оскільки був безпосереднім свідком злочинних дій ОСОБА_7 надав свою добровільну згоду на збут вказаного майна.

Діючи умисно та протиправно ОСОБА_6 наступного дня, тобто 12.01.2021 року у вечірній час, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не представилося можливим, усвідомлюючи протиправність свого діяння, реально оцінивши ситуацію, що склалася, діючи з метою збуту мобільного телефону та особистого збагачення за рахунок інших осіб, направився до своєї знайомої ОСОБА_9 , яку під приводом того, що мобільний телефон належить йому та необхідності отримання грошових коштів вмовив останню здати мобільний телефон до ломбарду «Скарбниця», що розміщений за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, б. 91. Після того, як ОСОБА_9 заклала викрадений мобільний телефон, передала отримані гроші від закладу краденого майна у сумі 1300 гривень ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії спрямовані на заздалегідь не обіцяне отримання та збут майна завідомо одержаного для нього злочинним шляхом, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду свідчення про обставини скоєння злочину, як про то викладено у вироку.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень ніким не заперечуються.
З відповідним порядком дослідження матеріалів обвинувачений та інші учасники кримінального провадження погодилися. 3 урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю і його дії підлягають кваліфікації за ст. 198 КК України, тобтозаздалегідь не обіцяне отримання та збут майна, завідомо одержаного кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, навчається на 1 курсі ЦПТО № 1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Обставин, які обтяжують його покарання судом не встановлено.
Сторона захисту просила призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу, посилаючись на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики з місця проживання та навчання, неповнолітній вік. Крім того вказує, що обвинувачений навчається та отримує стипендію, а тому зможе сплатити штраф в розмірі 1700 грн., що узгоджується із положеннями ст. 99 КК України.

Згідно з вимогами ст. ст. 65, 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи із ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Із роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що суди визначаючи ступінь тяжкості скоєного злочину, зобов`язані виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину та обставин його скоєння (форма вини, мотив, спосіб скоєння, кількість епізодів, характер та ступінь тяжкості наслідків та інше).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Згідно досудової доповіді Сектору ювенальної пробації м. Харкова на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , орган пробації дійшов висновку про можливість виправлення неповнолітнього без позбавлення або обмеження волі на певний строк. З досудової доповіді відносно обвинуваченого також вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній.
Судом в судовому засіданні з`ясовувались умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, досліджувалися характеристики за місцем навчання та за місцем проживання, де ОСОБА_6 характеризується позитивно. Будь-яких даних, які б свідчили, що ОСОБА_6 має самостійний дохід, власні кошти або майно, суду надано не було, що виключає застосування до обвинуваченого ст. ст. 69, 99 КК України.

З урахуванням ступеню тяжкості та ступеню суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, даних, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання за ст. 198 КК України у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» закріплено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 75 КК України, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу ОСОБА_6 , його відношення до скоєного правопорушення, те, що він раніше не судимий, навчається на 1 курсі ЦПТО № 1, має постійне місце проживання, мешкає разом з батьком ОСОБА_5 , за місцем проживання характеризується задовільно, висновок Сектору ювенальної пробації м. Харкова, викладений у досудовій доповіді, про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі, та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, поклавши на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Під час досудового слідства та судового розгляду запобіжний захід до ОСОБА_6 не обирався.
Керуючись ст. ст. 373 ч. 2, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
В силу ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Зобов`язати ОСОБА_6 відповідно до п. 1, 2 ч. 1 , ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, законному представнику обвинуваченого та прокурору.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя : ОСОБА_1