Кримінальне провадження № 703/2906/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміли кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000798 від 16 травня 2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Сміла Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із базовою вищою освітою, не працюючий, неодружений, утриманців не має, раніше судимий:

- 29 травня 2020 року вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки;

- 29 жовтня 2020 року вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки;

- за ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 13 травня 2020 року близько 22 години 30 хвилин, перебуваючи у тамбурі на сьомому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, таємно, з прямим умислом, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку велосипеду, належного ОСОБА_5 та вартість якого згідно висновку експерта №8/530 становить 1166 гривень 33 копійки, після чого з місця вчинення злочину з викраденим велосипедом зник та розпорядився ним у власних цілях, завдавши потерпілій збитків на вказану вище суму.

Відповідно до ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини справи, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явилася, при цьому звернулася до суду з заявою, в якій просить розгляд кримінального провадження проводити без її участі, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, та приймаючи до уваги думку прокурора та обвинуваченого, які вважали за можливе розгляд кримінального провадження провести без участі потерпілої, суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду даного кримінального провадження без її участі.

Під час роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_4 суті пред`явленого йому обвинувачення, судом встановлено, що останньому зрозуміле викладене в обвинувальному акті обвинувачення, в якому він визнає себе винним у повному обсязі.

Визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, під час проведення судового засідання прокурор, в зв`язку з визнанням обвинуваченим своєї вини та не оспорюванням обставин, які викладені в обвинувальному акті, звернувся з клопотанням, з яким погодився обвинувачений, про дослідження доказів у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час судового розгляду встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які викладені в обвинувальному акті, обвинуваченим такі обставини визнаються та не оспорюються, при цьому добровільність його позиції не викликає сумнівів, роз`яснено обмеження права на оскарження в апеляційному порядку обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, на що учасники судового провадження погодилися, в зв`язку з чим, у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність досліджувати докази щодо обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному розкаявся.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Інші докази суду для дослідження не надавались, хоча суд роз`яснив учасникам розгляду справи вимоги ч.3 ст. 349 КПК України. Учасники судового розгляду не оспорювали фактичних обставин справи.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, що відповідно до вимог ст. 12 КК України класифікує як нетяжкий злочин, обставини вчинення злочину, а саме те, що кримінальне правопорушення не потягло за собою тяжких наслідків, заподіяні збитки обвинуваченим повністю відшкодовані, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі; особу обвинуваченого, який хоча раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на момент вчинення даного злочину не знятої та не погашеної судимості не мав, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Виходячи з наведеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за скоєння ним кримінального правопорушення у межах, встановленої у санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Разом з тим,суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 може бути виправлений без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2020 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Враховуючи, що вищевказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до постановлення відносно нього вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2020 року, яким він засуджений за ч. 3 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України, із призначенням покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, відтак при призначенні остаточного покарання слід керуватись вимогами ч.4 ст. 70 КК України та призначати покарання за сукупністю злочинів з врахуванням відповідного вироку суду.

Підстав для застосування норм ст.69 КК України не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З врахуванням норми ч.2 ст.124 КПК України, з ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи у розмірі 653 гривні 80 копійок.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 75, ст. 76, ч. 2 ст. 185 КК України ст.ст.66, 67, 100, 124, 370, 374 КПК України,-

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненому злочині передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, з урахуванням вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2020 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 (вісімдесят) копійок витрат на залучення експерта.

Речові докази велосипед сіро-червоного кольору - залишити потерпілій ОСОБА_5 , звільнивши її від зобов`язань по зберігальній розписці;

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, з підстав не пов`язаних із запереченням обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1