Справа № 357/6587/21
У Х В А Л А

22 червня 2021 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду по кримінальному провадженню № 0000241 від 24.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 ,

про арешт майна,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000241 від 24.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, а саме на нежитлову будівлю, площею 670,5 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 03.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що в провадженні Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000241 від 24.12.2020, за фактом вчинення самоуправних дій АТ «Укрпошта» щодо продажу, шляхом проведення електронного аукціону, приміщення нежитлової будівлі та споруд пам`ятки архітектури та містобудування «Ансамбль споруд пошти», що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульвар Олександрійський, 43, не маючи при цьому вказаної будівлі у своїй власності, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що «Ансамбль споруд пошти», XIX ст., охоронний № 910, прийнято на державний облік на підставі постанови Ради Міністрів УРСР №442 від 06.09.1979 та є об`єктом культурної спадщини національного значення.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №262038814 від 17.06.2021 нежитлова будівля літ. «А-2» загальною площею 670,5 кв.м., розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульвар 50-річчя Перемоги, 43, перебуває в державній власності та належить на праві повного господарського відання Українському державному підприємству поштового зв`язку «Укрпошта».

Досудовим слідством встановлено, що згідно інформації з Інтернет-ресурсу «prozorro». Продажі»: https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2021-06-02-000049-2 оголошено аукціон з продажу нежитлової будівлі, площею 670,5 м2, за адресою: Київська область, місто Біла Церква, просп. Олександрійський (50-річчя Перемоги), 43, замовником якого є Акціонерне товариство «Укрпошта».

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що Акціонерне товариство «Укрпошта» без відповідного погодження з уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини, яким є Міністерство культури та інформаційної політики України, всупереч встановлених законом обмежень, здійснює продаж нежитлової будівлі, площею 670,5 м2, за адресою: Київська область, місто Біла Церква, просп. Олександрійський (50-річчя Перемоги), 43, яка є пам`яткою культури національного значення - «Ансамбль споруд пошти», XIX ст., охоронний №910.

Постановою заступника начальника сектору дізнання Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.06.2021 нежитлову будівлю площею 670,5 м2, за адресою: Київська область, місто Біла Церква, просп. Олександрійський, 43, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З огляду на вищевикладене, у слідства виникли підстави вважати, що нерухоме майно - нежитлова будівля площею 670,5 м2, за адресою: Київська область, місто Біла Церква, просп. Олександрійський (50-річчя Перемоги), 43, є об`єктом кримінально-протиправних дій, а саме самоуправних дій АТ «Укрпошта», яке всупереч встановлених законом обмежень здійснює продаж вказаної нежитлової будівлі, яка є пам`яткою культури національного значення, шляхом оголошення проведення електронного аукціону, в зв`язку з чим, з метою збереження речових доказів та запобігання можливості відчуження вказаного нерухомого майна, прокурор простить накласти арешт на вищевказану нежитлову будівлю.

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив їх задовольнити. Разом із тим, прокурор просив розглянути дане клопотання без участі користувача (власника) майна, який був повідомлений про час та дату розгляду клопотання, а його участь в розгляді зазначеного клопотання відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України не є обов`язковою.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином, враховуючи норми ст. 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі користувача (власника) майна.

Вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Білоцерківським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000241 від 24.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Згідно матеріалів клопотання вбачається, що нежитлова будівля літ. «А-2» загальною площею 670,5 кв.м., розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульвар 50-річчя Перемоги, 43, є об`єктом культурної спадщини національного значення, перебуває в державній власності та належить на праві повного господарського відання Українському державному підприємству поштового зв`язку «Укрпошта».

Згідно інформації з Інтернет-ресурсу «prozorro» Продажі»: https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2021-06-02-000049-2, оголошено аукціон з продажу нежитлової будівлі, площею 670,5 м2, за адресою: Київська область, місто. Біла Церква, просп. Олександрійський (50-річчя Перемоги), 43, замовником якого є Акціонерне товариство «Укрпошта».

В ході досудового розслідування встановлено, що посадовим особами АТ «Укрпошта» розміщення на Інтернет-ресурсі «prozorro» оголошення про проведення аукціону з продажу нежитлової будівлі, площею 670,5 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , відбулося без відповідного погодження з уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини, яким є Міністерство культури та інформаційної політики України.

Постановою заступника начальника сектору дізнання Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.06.2021 нежитлову будівлю площею 670,5 м2, за адресою: Київська область, місто Біла Церква, просп. Олександрійський, 43, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000241 від 24.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Таким чином, з метою збереження речових доказів та запобігання спроб відчуження, зміни, поділу, застави або іншого виду зміни власників та незаконного заволодіння нерухомим майном, що є об`єктом кримінально-протиправних дій, у досудового слідства вникла необхідність у накладенні арешту на вищевказану нежитлову будівлю.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до диспозиції ст. 356 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000241 від 24.12.2020, кримінальна відповідальність за вказаною статтею передбачена за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

З наведеного убачається, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення є заподіяння кримінально-протиправними діями значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Матеріальну шкоду слід визнавати значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. До нематеріальної значної шкоди при самоправстві потрібно відносити, зокрема, заподіяння шкоди здоров`ю людини, порушення політичних, трудових, житлових та інших конституційних прав і свобод людини і громадянина

Разом з тим, посилаючись у клопотанні на намагання здійснення АТ «Укрпошта» незаконного продажу нежитлової будівлі, площею 670,5 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , яка є пам`яткою культури національного значення, шляхом оголошення торгів на аукціоні, та кваліфікуючи такі дії за ст. 356 КК України, прокурором не наведено жодних відомостей про заподіяння такими діями значної шкоди інтересам громадянину, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Відсутність у матеріалах провадження даних про вид та розмір завданої шкоди кримінальним правопорушенням, позбавляє слідчого суддю можливості встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності на об`єкти нерухомого майна завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власників вказаного майна.

З огляду на викладене, клопотання не містить викладення фактичних обставин справи, які вказують на вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ст. 356 КК України.

Таким чином, прокурором у клопотанні не доведено, що нежитлова будівля, площею 670,5 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , яка є пам`яткою культури національного значення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України.

Сам по собі факт наявності постанови про визнання вказаного майна речовим доказом не є ключовим фактором, адже якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотання прокурора про накладання арешту на майно слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000241 від 24.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_1