Справа № 936/53/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/36/21, за апеляційною скаргою прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 22. 01. 2021.
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, що має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, працюючого завідувачем господарством КНП «Воловецька ЦРЛ», не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, заборонивши ОСОБА_6 залишати місце свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , з 19 по 07 год. наступної доби на строк до 21. 03. 2021.
У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду (слідчого судді) на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту - смт. Воловець, Закарпатської області, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
З матеріалів клопотання вбачається, що 12. 11. 2020 о 17 год. 41 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Ангеліна», що в селищі Воловець по вул. Дружби б/н, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на збут психотропних речовин, умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно - небезпечних наслідків, незаконно збув за 500 грн., особі під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_10 , два згортки фольги в середині яких знаходилась кристалічна речовина світлого кольору, яка згідно висновку експерта № 6/849 від 16. 12. 2020 містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальною масою 0,0377 г.

-2-

Крім того, 21. 01. 2021 близько 11 год. 27 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Ангеліна», що в селищі Воловець по вул. Дружби б/н, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на збут психотропних речовин, умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно - небезпечних наслідків, незаконно збув за 600 грн., особі під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_10 , три згортки фольги в середині яких знаходилась кристалічна речовина світлого кольору.
В обґрунтування поданого клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування; незаконного впливати на свідків, тобто чинити на них психологічний тиск чи фізичний вплив щоб вони змінили або відмовились від своїх показів, або схиляти свідків до дачі неправдивих показань з обставин вчинення ним кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який є тяжким злочином, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Одночасно, в ухвалі вказується на те, що прокурором не доведено наявність ризиків незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також даних, які б свідчили про неможливість гарантувати належну поведінку підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, немає. В обґрунтування цього висновку слідчий суддя послався на дані про особу підозрюваного, на те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, міцні соціальні зв`язки, утримує безробітну дружину та двох неповнолітніх дітей, раніше не ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 22. 01. 2021 та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Посилається на ті самі доводи, які наведені в клопотанні слідчого, і зауважує на те, що слідчий суддя не врахував наявність ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 , розуміючи невідворотність призначення йому покарання за вчинений ним тяжкий злочин, може ухилитись від слідства і суду, незаконно виїхати за межі України, що перешкодить швидкому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні та виконанню процесуальних рішень. Вважає, що слідчий суддя не в повній мірі оцінив в сукупності всі наведені у клопотання обставини, не давши їм відповідної належної правової оцінки, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я, які б перешкоджали утриманню підозрюваного під вартою, наявність повідомлення про підозру ОСОБА_6 , майновий стан підозрюваного, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, оскільки органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 збував психотропні речовини в місці масового перебування людей.

-3-

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_7 про безпідставність апеляційної скарги та законність ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу участь у його розгляді приймали як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник - адвокат ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог передбачених ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України кримінального правопорушення.
-4-

Вказаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13. 11. 2020 та 21. 01. 2021, протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 від 21. 01. 2021; повідомленням про підозру ОСОБА_6
Погоджуючись з вказаним висновком, - колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21. 04. 2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30. 08. 1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вищевказані кримінальні правопорушення. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України (переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином). Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення, у своїй сукупності з їх тяжкістю (вчинено тяжкий злочини, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна) та даними про особу підозрюваного ( раніше не судимий, має постійне місце проживання, роботи, неповнолітніх дітей) повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.
Обґрунтованим колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що під час розгляду клопотання, прокурором не доведено наявність ризиків незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також того, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного будуть недостатніми для запобігання встановленим у судовому засіданні вищевказаним ризикам.
Обставини справи та дані про особу ОСОБА_6 свідчать проте, що зазначені ризики нічим не підтверджені, а одна лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній не може вважатись виключною підставою для попереднього ув`язнення підозрюваного.
В апеляційній скарзі прокурор не посилається на нові конкретні дані, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт в певний період доби, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання, передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
-5-
При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
Тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.
Як такі, що ґрунтуються виключно на припущеннях та жодним чином не впливають на висновки слідчого судді, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги про наявність у підозрюваного намірів покинути територію України і таким чином ухилитись від слідства та суду, перешкодити виконанню процесуальних рішень.
З огляду на наведене вище, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є занадто м`яким і недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання, передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Разом з тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і прокурором не надано доказів, які б достовірно підтверджували наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 22. 01. 2021 про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Мукачівського РУП ГУ НП у Закарпатській області ОСОБА_8 про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: