Справа № 387/261/21
Провадження № 1-кп/396/154/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2021 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон Херсонської області, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта професійно - технічна, одруженої, зареєстрована як фізична особа - підприємець, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч.2 ст. 358 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5
Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні, тобто вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 191 КК України, а також вчинила складання чи видачу працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов"язків, тобто вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 358 КК України .
Кримінальні правопорушення були вчинені за наступних обставин.
З ОСОБА_3 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.08.2014 № 907, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 27.04.2016 № 710, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 21.09.2016 № 1373, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 21.09.2017 № 808.
- забезпечує своєчасне та якісне проведення банківських операцій (п.2.3);
- забезпечує зберігання грошових коштів і цінностей (п.2.5.);
- здійснює операції з приймання/видачі готівки та цінностей до/із сховища цінностей, передбачені діючими нормативними документами (п.2.6.);
- забезпечує правильне застосування чинних законодавчих актів України, нормативних актів Національного банку України, внутрішніх нормативних документів банку (п.2.7.);
- здійснює операції з розрахунково - касового обслуговування клієнтів (п.2.12.);
- здійснює видачу та приймання грошових коштів за рахунками клієнтів (п.2.17.);
- здійснює облік готівки, цінностей і цінних бланків (п.2.20.);
- забезпечує передачу первинних документів за касовими операціями у складі щоденної звітності до філії банку (п.2.24.);
- дотримується правил зберігання документів особових рахунків, карток із зразками підписів, штампів та печаток, бланків банківської звітності (п.2.26.);
- своєчасно інформує керівництво ТВБВ про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності готівки та цінностей (п.2.33).
Здійснює у відповідності до вимог чинного законодавства України та внутрішніх нормативно-правових актів банку (п.2.35.):
- проведення ідентифікації, вертифікації та вивчення клієнтів, проведення уточнення відомостей, отриманих під час ідентифікації та вивчення клієнтів;
- визначення критеріїв ризиків клієнтів та здійснення застережних заходів/ належних заходів у відповідності до Програми управління комплексу ризиком.
Згідно розділу IV «Відповідальність» контролер - касир несе встановлену цією посадовою інструкцією відповідальність ( п.4.1) за:
- невиконання або неналежне виконання функцій та обов`язків, встановлених цією посадовою інструкцією ( п. 4.1.1);
- недотримання положень інструкцій та інших розпорядчих документів банку (п.4.1.2);
- порушення чинного законодавства, нормативних документів НБУ ( п. 4.1.4);
- невиконання умов щодо збереження матеріальних цінностей та грошових цінностей, їх розкрадання, знищення або пошкодження ( п. 4.1.7);
- шахрайські дії, приховування фактів порушення і зловживання, використання свого службового становища в корисних цілях ( п. 4.1.9);
- матеріальну шкоду, заподіяну з його вини згідно з чинниим законодавством та укладеним договором «Про повну матеріальну відповідальність» ( п. 4.1.14);
- у випадку невиконання своїх обов`язків, контролер - касир може бути притягнутий до дисциплінарної або матеріальної відповідальності відповідно до чинного законодавства України та внутрішніх нормативних документів Банку ( п. 4.2).
ОСОБА_3 , в силу займаної посади та на підставі договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, являється особою, якій були ввірені та перебували в її віданні грошові кошти за рахунками клієнтів банку.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 скоїла привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України.
З ОСОБА_3 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.08.2014 № 907, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 27.04.2016 № 710, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 21.09.2016 № 1373, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 21.09.2017 № 808.
Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 скоїла складання чи видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають - юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 358 КК України.
31.03.2021 року між прокурором Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 за участі захисника-адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч.2 ст. 358 КК України.
Сторони узгодили покарання за ч.1 ст. 191 КК України (в редакції чинній на січень 2017 року) у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн., та за ч.2 ст. 358 КК України (в редакції чинній на січень 2017 року) у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_3 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч.2 ст. 358 КК України визнала повністю, щиро розкаялась у скоєному та просила суд затвердити угоду, запевнивши про добровільність укладення угоди та про можливість виконання нею призначеного покарання.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Представник потерпілого ОСОБА_26 належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, та перевіривши угоду про визнання винуватості, суд приходить до наступного.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно із ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ч.1 ст. 191КК України) та кримінальним проступком (ч.2 ст. 358 КК України).
Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено та перевірено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди поданою прокурором ОСОБА_4 та укладеної 31.03.2021 року між прокурором Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості та призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався, і суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу відносно неї до вступу вироку в законну силу.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 468-475 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 358 КК України та призначити їй покарання:
- за ч. 1 ст. 191 КК України (в редакції чинній на січень 2017 року), - у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п"ятсот десять) гривень 00 копійок;
- за ч. 2 ст. 358 КК України (в редакції чинній на січень 2017 року) , - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Головуючий: ОСОБА_1