КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника третього відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого третього слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках) Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 17 квітня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Березна Менського району Чернігівської області, громадянина України, працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07 квітня 2011 року), ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 12 ч. 2 ст. 115 та п.п. 5,12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05 листопада 2009 року).

Як вбачається з постановленого рішення, слідчий суддя, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 врахував тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дані про його особу, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. Так, апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою та постановлена без належного дослідження наданих суду матеріалів та неправильній їх оцінці.
Згідно доводів апеляційної скарги, надані суду матеріали містять достатньо відомостей, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та на існування ризиків у його поведінці, а також того, що запобігти їм в змозі лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також, на переконання прокурора клопотання органу досудового розслідування було розглянуто неналежним складом суду, оскільки його було розподілено з порушенням вимог чинного законодавства.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, захисника і підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити рішення слідчого судді без змін, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Також, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому суд, дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали у відповідності до вимог ст. 177, 178 КПК України, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою, на час розгляду вказаного клопотання, не було, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину, як зазначив суд, не можуть слугувати виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується.

Так, у відповідності до вище наведених норм закону, колегія суддів враховує в сукупності тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного, а саме його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, а також те, що не зважаючи на тривалий час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, відомості про намагання підозрюваним ухилятися від органів досудового розслідування та суду відсутні, на підставі чого вважає, що застосований відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в змозі запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Такий запобіжний захід відповідає особі підозрюваного і є співмірним з існуючими ризиками.

Ні слідчий в поданому клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій, не змогли довести суду існування виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт.

Сама лише тяжкість кримінальних правопорушень, на яку посилається сторона обвинувачення, відповідно до вище наведених норм закону не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і посилання прокурора на ті обставини, що клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було розподілено з порушенням вимог чинного законодавства та розглянуто неналежним складом суду.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 309, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого третього слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках) Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 17 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника третього відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини, вчиненні у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/7933/20-к
Апеляційне провадження № 11-сс/824/242/2021 Категорія ст. 183 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1