ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1424/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0001092, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 01 червня 2021 року.

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 25 березня 2021 року о 11 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки та моделі «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по шляхопроводу вул. Дніпровська набережна зі сторони вул. Є. Чавдар у напрямку вул. Княжий Затон у м. Києві, під час з`їзду на пр. М. Бажана у напрямку Південного мосту допустив порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_5 виразилось у тому, що він керуючи транспортним засобом марки та моделі «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по шляхопроводу вул. Дніпровська набережна зі сторони вул. Є. Чавдар у напрямку вул. Княжий Затон у м. Києві, під час з`їзду на пр. М. Бажана у напрямку Південного мосту, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався на велосипеді марки «GIAN» крайньою правою смугою в попутному напрямку транспортного засобу. Внаслідок наїзду ОСОБА_6 отримав тяжке тілесне ушкодження, яке виразилось у вигляді закритої черепно-мозкової травми: забій головного мозку легкого ступеню, лінійний перелом правої тім`яної кістки без зміщення уламків, садно правої скронево-тім`яної ділянки.

Порушення п. 10.1 та п. 10.4 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння велосипедисту ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло особі тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 25 березня 2021 року керував своїм транспортним засобом по шляхопроводу у напрямку вул. Княжий Затон, та під час з`їзду на пр. М. Бажана, а саме у момент випередження вантажного транспортного засобу, що рухався перед ним досить повільно, відбулась дорожньо-транспортна пригода. При перестроюванні відчув поштовх у автомобіль, у бокову частину. Зіткнення для нього з велосипедистом було неочікуваним, не міг побачити його завчасно, для того, щоб вжити всіх заходів до уникнення цієї дорожньо-транспортної пригоди. Швидкість його транспортного засобу була невеликою, але від удару потерпілий дійсно отримав такі серйозні травми. Надав й продовжує надавати потерпілому усіляку допомогу у його лікуванні, просив вибачення, шкодує, що так сталося. Щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Під час судового розгляду також був допитаний потерпілий ОСОБА_6 , який дав суду показання про те, що рухався на велосипеді перед вантажним автомобілем, рухався на невеликій швидкості, перебуваючи у заторі, та при з`їзді зі шляхопроводу відбулась дорожньо-транспортна пригода із транспортним засобом під керуванням водія ОСОБА_5 . Також підтвердив у судовому засіданні показання обвинуваченого про те, що останній дійсно навідував його у лікарні, допомагав та продовжує допомагати у лікуванні, відвозить його своїм автомобілем у разі потреби до лікарні, привозить лікарські засоби. Вказав, що моральна та матеріальна шкода йому відшкодовані, цивільний позов заявляти не бажає, просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки потребує його допомоги у продовженні лікування та реабілітації.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо процесуальних витрат у провадженні, щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого, то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло особі тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурор у судових дебатах просив суд про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, із звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Також просив суд не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд, при обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, щиро каявся), особу обвинуваченого, а саме: молодого віку, на момент ДТП мав три місяці водійського стажу, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, із середньою спеціальною освітою, не одружений, дітей не має, офіційно працює інструктором з навчання у центральному офісі компанії МакДональдз Юкрейн ЛТД, учасник бойових дій, позитивно характеризується як за місцем служби, так і місцем роботи, до адміністративної відповідальності не притягувався, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування матеріальних та моральних збитків потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Разом з тим, суд, з урахуванням ступеня тяжкості цього необережного кримінального правопорушення, особи ОСОБА_5 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, молодого віку, працює, конкретні обставини вчинення ним цього злочину, наявності всіх вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, та водночас відсутності обставини, які обтяжують покарання, вважає, що застосування положень ст. 75 КК України щодо його звільнення від відбування покарання з випробуванням будуть правильними, оскільки останній не є таким, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства, за всіма позитивними даними про його особу не є небезпечним для суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання.

Суд, приймаючи рішення про застосування положень ст. 75 КК України, зважує й на думку потерпілого, який його вибачив, відмовився від заявлення цивільного позову, просив суд звільнити від відбування покарання з випробування та не позбавляти останнього права керувати транспортними засобами, оскільки потребує його допомоги під час лікування та реабілітації.

З огляду на викладене, суд вважає можливим не призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи інформацію, надану за місцем роботи, яка пов`язана із керуванням транспортними засобами, без чого втратить роботу та засоби до існування, при цьому допомагає потерпілому, якого відвозить до лікувальних закладів, та на час події мав невеликий водійський стаж, чим можна частково пояснити вчинення цього необережного кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Водночас не підлягає задоволенню клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від сплати цих витрат як учасника бойових дій.

Дійсно, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року особи, які мають статус учасника бойових дій звільняються від сплати судового збору на підставі положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в усіх судових інстанціях під час розгляду справ, пов`язаних з їх соціальним захистом.

Натомість положеннями кримінального процесуального закону сплата судового збору учасниками кримінального провадження не передбачена. При ухваленні вироку суд також положеннями згаданого Закону України «Про судовий збір» не послуговується. Будь-яких підстав звільнення від сплати саме процесуальних витрат у кримінальному провадженні процесуальним законом, положення якого наразі застосовує суд, не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати під час досудового розслідування на загальну суму 3 513,10 грн, а саме за проведення:

судово-медичної експертизи (висновок експерта від 17 травня 2021 року № 042-574-2021) у розмірі 1 796,90 грн;

судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта від 17 травня 2021 року № СЕ-19/111-21/2068-ІТ) у розмірі 1 716,20 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

оптичний диск «Alerus» CD-R з зафіксованим відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди від 25 березня 2021 року зберігати у матеріалах кримінального провадження;

велосипед марки «GIAN» залишити власнику за належністю;

арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 19 квітня 2021 року на транспортний засіб марки та моделі «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , скасувати та залишити вказаний ТЗ власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1