ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/7301/17 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1731/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю:
обвинуваченого - ОСОБА_6
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до 30.04.2021 року.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обгрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України нічим не підтверджені, прокурор не довів, що обставини, на які він посилається, виправдовують подальше тримання під вартою. Обвинувачений має постійне місце проживання, має на утриманні мати похилого віку, яка на пенсії, має інвалідність та потребує догляду, а тому посилання на те, що обвинувачений не має соціальних зв`язків є безпідставними. Знаходиться під вартою з 26.09.2018 року, ризики суттєво знизилися, що дає підстави для зміни запобіжного заходу. Прокурор майже два роки не може забезпечити явку свідків сторони обвинувачення та потерпілої.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційні вимоги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою, встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.
Апеляційний суд погоджується з зазначеними висновками з огляду на вказані для даного провадження обставини. Зокрема обвинувачений ОСОБА_6 відповідно до матеріалів справи раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення як корисливих кримінальних правопорушень проти власності так і в сфері обігу наркотичних засобів. До останнього застосовувалася ст. 75 КК України, умовно-дострокове звільнення, не дивлячись на що ОСОБА_6 вчиняв нові злочини, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Посилання захисника на наявність у обвинуваченого матері з інвалідністю не мінімізують встановлених ризиків, оскільки це не перешкоджало останньому раніше вчиняти кримінальні правопорушення. Крім того, матеріали справи не містять даних про працевлаштування ОСОБА_6 , що ставить під сумнів його можливість утримувати матір. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, було вчинене групою осіб за попередньою змовою з проникненням в інше приміщення, що вказує на підвищену суспільну-небезпечність вчиненого. На переконання колегії суддів більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, про що просить захисник, не зможе запобігти встановленим ризикам та не може достатньою мірою гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого, враховуючи, що останній обвинувачується в тому числі і у наданні приміщення своєї квартири для незаконного вживання наркотичних засобів та у незаконному виготовленні і зберіганні за місцем свого мешкання особливо небезпечного наркотичного засобу.

Враховуючи, що судовий розгляд триває, дані, що характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів не встановила підстав для зміни запобіжного заходу.

За наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2021 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді