Справа № 761/8095/21
Провадження №1-кп/761/2139/2021
В И Р О К
іменем України

15 липня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в приміщенні суду під час відкритого судового розгляду у кримінальному провадженні №0000704 від 22.02.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Малин Житомирської області, громадянина України, неодруженого, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кіровоград (Кропивницький), громадянина України, неодруженого, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

кожного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

04 грудня 2020 року, приблизно о 01 годині 45 хвилин, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи сумісно та узгоджено між собою, по заздалегідь розробленому злочинному плану із розподіленням ролей, які відведені кожному, тобто за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у підземному переході за адресою: АДРЕСА_3 , помітивши потерпілого ОСОБА_11 , який спав на бетонних плитах, підійшли до останнього з метою відкритого викрадення його майна. Далі, обвинувачений ОСОБА_4 непомітно наблизився до потерпілого ОСОБА_11 та почав утримувати його своїми руками за шию, тобто застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, після чого останній прокинувся. В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поставив своє коліно на груди потерпілого ОСОБА_11 , та почав лівою рукою знімати з нього кросівки, а обвинувачений ОСОБА_10 почав обшукувати потерпілого, при цьому знайшов у його куртці мобільний телефон «Самсунг», вартістю 176,67 грн., IMEI: НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора, яка матеріальної цінності не становить, та грошові кошти в сумі 50 гривень. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 , помітивши під головою у потерпілого ОСОБА_11 рюкзак з особистими речами, перевірив його вміст, зокрема виявив в ньому речі та документи, які матеріальної цінності не становлять, і передав даний рюкзак згаданій особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, після чого обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_12 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнали повністю, щиро розкаялись, беззаперечно підтвердили викладені обставини вчинення злочину, та при цьому, кожен окремо, пояснили, що 04 грудня 2020 року, приблизно о 01 годині 45 хвилин, перебуваючи разом із іншою особою у підземному переході за адресою: м. Київ, пл. Майдан Незалежності, 1, помітили потерпілого ОСОБА_11 , який спав на бетонних плитах. Далі, попередньо домовившись про вчинення незаконного заволодіння чужим майном, вони підійшли до потерпілого, почали його насильно утримувати та відкрито викрали у нього кросівки, мобільний телефон та рюкзак з речами. В подальшому з місця кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_10 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, то суд кваліфікує такі їх дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , суд бере до уваги і визнає обставиною, яка пом`якшує їх покарання їх щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , кожному окремо, суд враховує те, що ОСОБА_4 є особою, яка відповідно до ст. 89 КК України, вважається раніше не судимою, ОСОБА_5 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, при цьому останні на наркологічному та психіатричному обліках не перебувають, а тому, на думку суду, в даному конкретному випадку є можливість обмежитись їм мінімальним розміром покарання, передбаченим у санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, беручи до уваги всі обставини даної справи, зокрема і те, що обвинувачені є особами молодого віку, в судовому засіданні негативно оцінили власну протиправну поведінку, належним чином сприяли проведенню досудового розслідування, при цьому щиро запевнили суд про недопустимість буд-яких протиправних вчинків у майбутньому, а потерпілий ОСОБА_14 до суду не звертався з приводу визначення обвинуваченим суворого покарання, чи покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі, суд вважає, що в даному конкретному випадку є можливість виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_15 без відбування покарання, і тому по відношенню до них застосовує ст. 75, 76 КК України, і викладене на думку суду, є справедливим а також необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням експертизи вартістю 326 гривень 90 копійок, слід покласти на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_15 в рівних частинах по 163 гривні 45 копійок на кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити, кожному окремо, покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо вони, кожний окремо, протягом іспитового строку 2 (двох) років не вчинять нового злочину та виконають покладені на них обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши з-під варти негайно.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням експертизи вартістю 326 гривень 90 копійок, у рівних частинах по 163 гривні 45 копійок з кожного.

Після набрання цим вироком законної сили, речові докази по справі, а саме кросівки, рюкзак, мобільний телефон марки «Самсунг» із сім-карткою, зарядний пристрій до телефону «Самсунг», ліхтарик, станки для гоління, грошові кошти, повернути потерпілому ОСОБА_16 , інші речові докази повернути належному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням обмежень, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1