ЄУН № 337/1131/20
Провадження № 1-кп/337/57/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинуваченої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Запоріжжя, українки, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, офіційно не працевлаштованої, заміжня, має дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
18 лютого 2020 року о 13:22 годині ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні магазину «Економ плюс», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 14-а, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зі стендів магазину почергово взяла банки із консервами «Печень трески», вагою 240 грам, в кількості 10 штук, вартістю 57,08 гривень за одиницю (без врахування ПДВ), на суму 570,80 гривень (без врахування ПДВ), та банки із консервами «Тунец натуральный», вагою 185 грим, в кількості 4 штуки, вартістю 37,08 гривень за одиницю (без врахування ПДВ), на суму 148,32 гривень (без врахування ПДВ), а всього товару на загальну суму 719,12 гривень (без врахування ПДВ), які поклала до кишень свого пальто, таким чином сховавши їх, та пройшовши касову зону, намагалась покинути приміщення магазину. Дії ОСОБА_6 були помічені працівником магазину (охоронцем) ОСОБА_7 , який схопив і зупинив ОСОБА_6 біля виходу з магазину, та повідомив, що її дії помічені. Однак ОСОБА_6 ігноруючи намагання ОСОБА_7 зупинити її, розуміючи що її дії викриті, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, продовжувала спроби покинути приміщення магазину з вищевказаним майном, та таким чином відкрито його викрасти, чим вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак не змогла закінчити злочин з причин, що не залежали від її волі.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 пояснила, що вдень, у лютому 2020 року, вона покупала товари в магазині «Економ +». Кошик не брала. Вона взяла з полиць кілька банок консервів по акції, та їй хтось зателефонував на мобільний телефон, тому вона поклала консерви в кишеню. Після цього охоронець магазину почав кричати на неї, що вона нібито краде, хоча вона тоді ще не дійшла до каси. Вона пішла далі по рядам магазину, а охоронець її переслідував, та між ними відбувався словесний конфлікт. Надалі охоронець підізвав її до стола, що знаходився біля касової зони, і там в них продовжився конфлікт, в ході якого охоронець її штовхав. Консерви (14 банок), вона хотіла оплатити, однак охоронець їй не дав цього зробити. За товар вона збиралась розплатитись, і не намагалась виходити з магазину, не сплативши кошти.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_6 викладених в обвинувальному акті обставин, суд вважає, що її винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду згідно наданими стороною обвинувачення такими доказами.
Так свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що приблизно рік тому, в лютому 2020 року він працював охоронцем в магазині «Економ плюс». Обставини подій він пам`ятає погано, але після перегляду відеозапису з камер відеоспостереження магазину пояснив таке. В той день, переглядаючи трансляцію з камер, він побачив як один покупець присутня в залі суду ОСОБА_6 , кладе товар до карманів. Він вийшов у торговий зал магазину і наглядав за цим покупцем, але не звертався до неї і не спілкувався з нею, а чекав, що буде далі. Коли він побачив, як ОСОБА_6 пройшла повз каси не розплатившись за товар, він зупинив її безпосередньо біля виходу з магазину, та сказав, що знає про те, що в неї в карманах є консерви (бачив на камерах, як вона їх туди клала), та відвів до столику (тумби) з ящиками для речей. Також, за допомогою тривожної кнопки, він викликав поліцію. Далі ОСОБА_6 продовжувала спроби вийти з магазину, та намагалась викинути частину консервів до ящиків з фруктами, що стояли поруч. Серед консервів був тунець, більше 10 банок (приблизно 16-18).

Також судом досліджувався відеозапис з камер відеоспостереження магазину «Економ плюс», на яких зафіксовано, як ОСОБА_6 бере з полиць магазину банки із консервами, кладе їх до кишень свого пальто, проходить повз касову зону, та прямує до виходу із магазину. На відстані близько метру до виходу, її силою зупиняє охоронець магазину, та змушує повернутись до торгового залу. Далі ОСОБА_6 певний час намагається подолати супротив охоронця і продовжує спроби вийти з магазину, не зважаючи на зупинення кожної такої спроби охороною. В ході таких дій ОСОБА_6 намагається вдарити одного з охоронців кошиком. Після цього ОСОБА_6 кидає один з предметів, який знаходився у її кишені, до ящику з фруктами, і знову намагається пройти до виходу з магазину. Охоронець піднімає цей предмет, кладе на стіл, та знову фізично зупиняє ОСОБА_6 . Через невеликий проміжок часу ОСОБА_6 достає з кишень свого пальто ряд предметів, і кладе на стіл до вже покладеного охоронцем предмету. Надалі один з охоронців складає ці предмети у порожній кошик, та всі учасники залишаються на місці до приїзду поліції.

Згідно протоколу огляду місця події від 18 лютого 2020 року, з фототаблицею, та відеозаписом, які було досліджено в судовому засіданні, біля ОСОБА_6 , в кошику на столі магазину «Економ плюс» виявлено 14 банок із консервами «Печень трески», вагою 240 грам, в кількості 10 штук, «Тунец натуральный», вагою 185 грим, в кількості 4 штуки.

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 12 березня 2020 року, та відеозапису до нього, які було досліджено в судовому засіданні, свідок ОСОБА_7 детально демонструє в приміщенні магазину, з якої полиці ОСОБА_6 взяла консерви, як і де пройшла повз касову зону, місце де її було зупинено, та те, як вона намагались подолати його супротив для того, щоб вийти з приміщення магазину.

Невідповідність зібрання доказів передбаченому ч.2 ст. 93 КПК України порядку, не встановлено.

Згідно дослідженого судом відеозапису, вказані докази відкриті стороні захисту, та відповідно до ч.12 ст. 290 КПК України, відомості, що містяться в них, можуть бути допущенні, як докази.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до переконання, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю доводиться дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України доказами, які є взаємопов`язаними, повністю узгоджуються між собою та в своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості обвинуваченої.

Доводи ОСОБА_6 про те, що вона хотіла оплатити товар, але охоронець підізвав її до столу, де розпочався конфлікт, є неспроможними, та спростовуються дослідженими судом доказами, в тому числі відеозаписом з камер спостереження магазину. Так ОСОБА_6 почергово брала з полиць банки із консервами, та клала їх до кишень свого пальто. На мобільний телефон їй при цьому ніхто не телефонував. Відповідно не знайшла своє підтвердження версія про те, що товар покладено до кишень, щоб відповісти на дзвінок. Далі чітко зафіксовано як ОСОБА_6 пройшла касову зона, та не розплатившись, не йшла до охоронця, а цілеспрямовано прямувала до виходу з магазину, де була силоміць зупинена ОСОБА_7 . Відсутність аудіозапису на відео події не ставить під сумнів направленість дій обвинуваченої саме на викрадення чужого майна.

Отже озвучена обвинуваченою ОСОБА_6 версія подій, я позицією захисту, спрямованої на уникнення відповідальності.

Суд вважає, що дії ОСОБА_6 були розпочаті як крадіжка, проте надалі були виявлені свідком охоронцем ОСОБА_7 , який зупинив обвинувачену на відстані близько метру від виходу з магазину, до якого та прямувала. Надалі ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що її дії вже не є таємними, продовжувала вчиняти активні дії, спрямовані на залишення приміщення магазину з чужим майном, і подолання супротиву охоронця. Крім того ОСОБА_6 викинула одну з банок із консервами, та знов намагалась подолати супротив охорони, і залишити приміщення магазину, тримаючи у себе в кишенях решту банок. Також суд звертає увагу на ту обставину, що протягом усього часу ОСОБА_6 цілеспрямовано направлялась не до каси, а саме до виходу з магазину, що свідчить про направленість її умислу на протиправне заволодіння чужим майном.

Відеозапис з камер спостереження магазину узгоджується і з поясненнями свідка ОСОБА_7 , і з оглядом місця події, в ході якого ОСОБА_6 не заперечувала, що в кошику знаходяться саме ті консерви, що були у неї в кишені, і з слідчим експериментом, де ОСОБА_7 детально продемонстрував свої дії і дії обвинуваченої.

Невеликі неточності в поясненнях свідка ОСОБА_7 , зокрема щодо точної кількості банок із консервами, та видом цих консервів, суд пов`язує із значним проміжком часу, що пройшов з моменту подій (майже 13 місяців), однак в цілому свідчення узгоджуються з усіма іншими доказами, і є в сукупності є достатньо повними, щоб покласти їх в основу обвинувачення.

Проаналізувавши вказані докази, у суду не залишається сумнівів, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати як грабіж.

Згідно зі ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.

Так, грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном. Таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпорядитися вилученим майном (винести, передати іншим особам тощо). Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати як замах на грабіж.

В даному випадку обвинувачена вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак не змогла закінчити злочин у зв`язку із активними діями охоронця ОСОБА_7 .

Зважаючи на викладене, дії обвинуваченої ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), не доведений до кінця з причин, що не залежали від її волі.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння, який є нетяжким злочином; дані, які характеризують обвинувачену: раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалась, на обліках в КУ «ОКПЛ» чи КУ «ОКНД» не перебуває, офіційно не працевлаштована, заміжня, має дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, у справі встановлено не було.

З врахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченої ОСОБА_6 , суд вважає, що вірним в даному випадку покаранням, яке сприятиме виправленню ОСОБА_6 , повинно бути покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією інкримінованої статті. При цьому, враховуючи відсутність значної шкоди суспільним інтересам, завданої кримінальним правопорушенням, одиничним епізодом злочинної діяльності, вартості викраденого майна, а також, що було вчинено замах на вчинення злочину, і майно повернуто потерпілому, а сама обвинувачена не несе високої суспільної небезпеки, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши мінімальну тривалість іспитового строку, що буде справедливим і достатнім для попередження вчинення нових кримінальний правопорушень. Також, окрім передбачених ч.1 ст. 76 КК України обов`язків, суд вважає за доцільне додатково покласти на ОСОБА_6 обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Така обрана міра покарання за глибоким переконанням суду відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався. Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України, і призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, та роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази в кримінальному провадженні: DVD-R диски із відеозаписом з камер відеоспостереження магазину «Економ плюс», DVD-R диски із відеозаписом слідчого експерименту у приміщенні магазину «Економ плюс», залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.
Вирок може бути оскаржений в Запорізького апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1