Єдиний унікальний номер справи № 761/6037/18 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2599/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2021 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 15, п.п.1,7,12 ч. 2 ст. 115, п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115, ст.. 340, ч.1 ст. 263 КК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2021 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ?строком на 60 днів,?тобто до 20 червня 2021 року включно.
При вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд першої інстанції враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі проти життя та здоров`я, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, визначені п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки існують достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , який раніше був оголошений у розшук, може переховуватись від суду та вчинити інший злочин.

Також суд першої інстанції враховуючи ч.4 ст. 183 КПК України, дійшов висновку про неможливість визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_6 у зв`язку з обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, внаслідок яких настала загибель людини.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в яких просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2021 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення не було належним чином враховано дані про особу обвинуваченого, який має двох дітей, матір похилого віку, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, його соціальний статус, наявність міцних соціальних зв`язків, його репутацію, майновий стан, а також тривале перебування під вартою, а саме майже чотири з половиною роки. На переконання апелянта, сукупність наведених даних свідчить про зменшення вірогідності існування ризику ухилення від суду.
Апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не містить клопотання про її розгляд за участю сторін, а відтак апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч.4 ст. 422-1 КПК України без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчившинадані в копіях матеріали провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявностіклопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини за яких таке продовження можливе.
Так, судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, були заслухані пояснення прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків, дані про його особу таобґрунтовано встановив, що продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , який був оголошений у розшук, може переховуватись від суду та вчинити інший злочин.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченогоОСОБА_6 під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого підтверджують на даному етапі провадження потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою. З огляду на викладене, підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів не вбачає. Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про неврахування судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 даних, що характеризують його особу, то колегія суддів вважає непереконливими, оскільки суд першої інстанції врахував в сукупності всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою належним чином обґрунтувавши в оскаржуваній ухвалі доцільність його продовження.
Посилання захисника на тривале перебування його підзахисного під вартою, як на підставу, яка свідчить про зменшення ризиків встановлених судом першої інстанції, на переконання колегії суддів, на даному етапі провадження, яке наразі триває, допитуються свідки, потерпілі, досліджуються докази, є неспроможними, так як не можуть слугувати підтвердженням належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також не спростовують обґрунтованість встановлених судом першої інстанції ризиків і доцільність продовження строку тримання під вартою та не дають достатніх підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , який перебував у розшуку, не зможе здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Отже, рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший більш м`який запобіжний захід, як про це просить захисник, забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2021 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 по 20 червня 2021 року включно без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3