ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4770/19 Номер провадження 11-кп/814/169/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ
Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001143 від 11 травня 2019 року за апеляційними скаргами прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями, захисника ОСОБА_10 , поданою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК України і призначено йому покарання за:

- ч. 2 ст. 307 КК України - 6 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна;

- ч. 1 ст. 310 КК України - 2 роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст.70, 72 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є у його власності.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено у виді тримання під вартою та ухвалено вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з часу його затримання, а саме з 27 травня 2019 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції прокурор Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 захисник ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подали апеляційній скарги.
У поданій апеляційній скарзі та у судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 повідомив про застосування щодо нього недозволених методів під час проведення слідства у кримінальному провадженні №0001143 від 11 травня 2019 року, застосування працівниками ВП №1 Полтавського ВП ГУНП у Полтавській області психологічого тиску та фізичного насильства. В апеляційній скарзі обвинувачений вказував, зокрема, на слідчого ОСОБА_11 , оперативних співробітників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Обвинувачений також зазначає, що незаконні дії працівників поліції можуть підтвердити ОСОБА_14 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_15 ( АДРЕСА_2 ), та поняті, залучені при затриманні: ОСОБА_16 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_17 ( АДРЕСА_4 ) та відеоматеріалами затримання ОСОБА_7 .
Так, Верховний Суд в своїй постанові від 06.11.2018 по справі № 567/513/16-к дійшов наступного висновку: виходячи із положень статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24.06.2010), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011). Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12.03.2009) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.
Таким чином, Верховний Суд наголосив, що суд повинен забезпечити проведення відповідної перевірки заяви особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, в установлений законом спосіб.
На даний час в Україні діє Державне бюро розслідувань правоохоронний орган, до якого від прокуратури перейшли функції досудового розслідування злочинів вчинених, зокрема, працівниками правоохоронних органів.
Під час апеляційного переглядуобвинувачений ОСОБА_7 повідомив про здійснення щодо нього недозволених методів слідства з боку працівників поліції.
За таких обставин, Державне бюро розслідувань в особі його Територіального управління, розташованого у місті Полтава, повинно перевірити, шляхом розслідування, заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього незаконних методів слідства працівниками ВП №1 Полтавського ВП ГУНП у Полтавській області, про результати такої перевірки повідомити апеляційний суд та обвинуваченого - заявника ОСОБА_7 .
Керуючись ч. 6 ст. 206, ст.ст. 214, 216, 369, 371 КПК України, суд.-
УХВАЛИЛА:
Доручити Державному бюро розслідувань в особі його Територіального управління, розташованого у м. Полтава, перевірити заяву у кримінальному провадженні №0001143 від 11 травня 2019 року обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених методів під час проведення слідства працівниками ВП №1 Полтавського ВП ГУНП у Полтавській області (зокрема, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ) щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , вжити заходів для проведення відповідної перевірки зазначених фактів та про результати такої перевірки повідомити суд та заявника ОСОБА_7 , для чого виконати вимоги ст. 214 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4