Справа №454/1170/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2021 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Нижня Яблунька, Турківського району, Львівської області, місце проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,

за ч.1 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 наказом в.о. директора ВП «Шахта «Степова ДП «Львіввугілля» №342-к від 19.10.2018 прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів дільниці ремонтно-будівельних, господарських і транспортних робіт ВП «Шахта «Степова ДП «Львіввугілля» (далі шахта «Степова»).

З метою доставки гірничої маси, в тому числі вугілля, з Центрального блоку шахти «Степова» на Північний блок шахти «Степова», розпорядженням в.о. директора шахти «Степова» №36 від 25.11.2020 ОСОБА_5 ввірено гірничу масу, та розпорядженням №37 від 25.11.2020 останнього призначено матеріально-відповідальною особою за зберігання ввіреної гірничої маси, яку йому передано згідно акту приймання-передачі від 25.11.2020.

Окрім цього, ОСОБА_5 02.11.2020 придбав у ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» на ім`я ОСОБА_6 відходи виробництва у кількості 5 м.куб., для чого здійснив у терміналі підприємства відповідний платіж на суму 600 гривень, та отримав накладну за №136 від 02.11.2020 на перевезення зазначених відходів. Однак, вказану у накладній продукцію останній не вивіз, а зберігав накладну у себе до 25.11.2020.

В подальшому, 25.11.2020 ОСОБА_5 , перебуваючи на території шахти «Степова», що в с. Глухів Червоноградського району Львівської області, маючи умисел на привласнення ввіреного йому вугілля, яке перебувало на складі шахти «Степова» та було призначено для перевезення на Північний блок шахти «Степова», використовуючи власний автомобіль марки «Камаз», р.н.з. НОМЕР_1 , під`їхав до тракториста ОСОБА_7 , якому повідомив, що згідно розпорядження йому ввірено вугілля та він повинен його перевезти на Північний блок шахти «Степова», після чого останній загрузив у кузов вищевказаного автомобіля вугілля у кількості 5 м.куб., якісні характеристики якого становлять: зола 54,0%, волога 11,0% та вартість становить 2631,39 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою подальшого звернення на свою користь ввіреного йому вугілля, пред`явивши на контрольно-пропускному пункті шахти «Степова» наявну у нього накладну №136 від 02.11.2020 на відходи виробництва, вивіз із території шахти «Степова» вугілля у кількості 5 м.куб., таким чином привласнивши майно шахти «Степова» та завдавши збитків на суму 2631,39 грн.

В ході досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_5 та представник потерпілого ОСОБА_4 уклали угоду про примирення.

Відповідно до змісту угоди, обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.

Крім цього, обвинувачений та представник потерпілого дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, а також покарання.

В тексті зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, а також, наслідки їх невиконання.

В підготовчому судовому засіданні сторони підтримали угоду та просять її затвердити.

Судом встановлено, що дана угода про примирення відповідає вимогам ст.ст. 468-471 КПК України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання.

Вчинений обвинуваченим злочин, є неважким злочином.

Підстави відмови в затвердженні угоди, передбачені ст. 474 КПК України відсутні.

Суд переконується, що обвинуваченому та представнику потерпілого зрозумілі їх права, наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, обвинувачений в минулому не засуджувався, має постійне місце проживання, позитивно характеризується.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин що обтяжують його покарання, суд не знаходить, а тому визнає за доцільне призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, яке обумовлене угодою про примирення.

Враховуючи те, що угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 31.03.2021 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 за ч.1 ст.191 КК України визнати винним та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження вжиті згідно ухвали слідчого судді від 27.11.2020 року скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1